Tidligere...
"Denne støvete gamle traveren har fått Botox,
briljans og er brakt tilbake til livet."
Moren din forgiftet meg! Jeg sier det til politiet.
- Moren din tilsto å ha drept Ben. - Jeg vet det.
Men det var ikke henne. Du var ved heisen med Ben.
Hva ønsket du deg?
Det var Grey's New Orleans: Familiebrannskader. De vil vente på deg.
- Sazz! - Sazz!
Må snakke med deg når du har tid.
- Det er litt sensitivt. - Ok. Siden vi feirer, skal jeg gå
og hente en flaske argentinsk malbec fra 1966 som jeg har spart.
Hvorfor bruker hun så lang tid? Det er best at Sazz ikke drikker vinen uten oss.
Filmen ble skapt for over 100 år siden.
Siden det har utallige bevegelige bilder festet seg i hukommelsen vår.
Og helt siden det har vi kunnet spørre: "Ser jeg sånn ut når jeg løper?"
Læreren sa jeg måtte gjøre det. Jeg må være sprø.
Du må hjelpe meg nå. Det må du jammen.
Det kan være vanskelig å gjenkjenne seg selv i gamle hjemmevideoer.
"Er det virkelig meg eller bare den jeg pleide å være?
Og er det sånn jeg vil huskes?"
Men vi har i det minste de bildene på skjermen.
På den måten lever Ben Glenroy videre i filmene sine, TV-seriene sine
og en Super Bowl-reklame der en baby stjal chilibollen hans.
For noen timer siden løste vi drapet på ham, og teppet gikk ned
for ikke bare én, men to forbryterske Broadway-produsenter.
Så med det, våre venner i podkastlandet,
avslutter vi nok en sesong av Bare drap i bygningen.
Til vi ses neste gang, jeg er Charles Ha...
- Hva i helvete? - Herregud!
- Strømbrudd. En stund siden sist. - Helt siden forbrenningsovnen forsvant.
Skal jeg ta det siste igjen? Kanskje bare slutten?
- Vi er i gang igjen. - Jeg trenger en...
Vær så god.
...den Savage.
- Bare spleis det med Charles Ha... - Jeg skal ta frem spleiseren.
- For en kveld, hva? - Skal vi ta en kveldsdrink hos meg?
En liten skål for miraklene vi har fått til.
Jeg liker sentimentale øyeblikk, særlig om det er god børst.
- Ikke jeg, men jeg liker børst. - Kom igjen.
Bra.
Jeg har spart den malbecen. Snodig. Sazz kom aldri med den.
Ja. Hva skjedde med henne?
Hvem vet. Typisk Sazz, borte på et øyeblikk.
Så dere e-posten fra en som het Bev Melon om podkasten vår?
Bev Melon. Må være vanskelig å ha en frukt til etternavn.
Fiona Apple. Darryl Strawberry.
Gilbert Grape. Han ble alltid oppslukt av noe.
Hva skjer med podkasten nå? Du nevnte en kald sak, Charles?
Er den kald, er den ikke interessant.
Nei, det vi trenger, er et varmt, ferskt lik,
helst akkurat her eller rett i nærheten.
Vi har vært heldige med at folk har dødd i bygningen.
Ja, men det er svakheten i forretningsmodellen.
Å, herregud. Der er hun.
- Hva? - Hvem?
Hei.
Malbecitaen min.
- Kom ikke Sazz engang opp hit? - Så underlig.
Ok, se nå.
Jøss, så kult.
Som om vi er i en futuristisk utstyrskatalog.
Ikke sant? Og det kule er at korken...
- Herregud! - Jeg finner den.
- Herregud, så dumt. - Å, søren.
Jeg håper flekkene lar seg fjerne.
Det gjør de.
Det går bra, Mabel. Kanskje det er bra med litt fritid.
Det er alltid bra når ingen blir drept.
- Ja, alltid. - Helt klart.
Men om noen måtte bli drept, la oss si hvem vi håper på.
- Det er ufint. - Nei da.
Jeg teller til tre. En, to...
- Oliver. - Oliver.
Meg? Ok. En...
Episode en - sesong fire Ondt blod i Vesten
Kommer du på premierefesten?
- Straks! - Sazz! Ikke drikk malbecen! Hvor er du?
Åpne døren, Charles!
Vi er døde. De stanset oss. Den glitrende dødsrallingen. Alt er over.
Hjelp? Ja, jeg sov over hos Oliver. Ja, jeg er fortsatt hjemløs.
Ja, det er den beste morgenkåpen hans.
Jeg har ringt hele morgenen.
Donna og Cliff vil bruke pengene sine på kausjon og advokater.
- Et eller annet dumt. - Hva med de gode anmeldelsene?
En! En god anmeldelse: Maxine. Resten var så vidt midt på treet.
- Slipper vi å gjøre det igjen? - Ikke hjelpsomt.
I går var jeg Broadways konge, i dag er jeg i Guds toalett.
Skulle gjerne falt død om nå!
Og jeg fortalte Loretta at forestillingen er over. Hun flyr til L.A. i kveld.
Hun har en TV-jobb på gang.
- Du sa hun skulle ta den. - Jeg trodde ikke at hun ville gjøre det!
Jeg er svimmel. Rommet snurrer. Nå skjer det. Det er over.
Mamma? Jeg er kald.
Dette er leit, men det kunne vært verre. Jeg har hørt en plystrelyd hele morgenen.
- Jeg kan ha en hjernesvulst. - Ikke prøv å muntre meg opp.
Gjett hvem som har fått seg valp.
Si hei til Lykkelig, alle sammen.
- Lykkelig? - Jeg har adoptert henne.
Jeg så etter katt og kom hjem med Lykkelig.
Jeg får ikke flere katter. Jeg står på en liste. Jeg har skaffet meg advokat.
Men Sevelyn elsker henne. De sover i samme seng, oppå hverandre.
Så Sevelyn er overlykkelig?
Ja. Og jeg drukner i dem begge to, ikke sant, Lykkelig?
Ja da, jeg drukner i lykke.
Lykkelig er pensjonert, vet du, Mabel.
- Hun pleide å jobbe. - Å ja? Hva gjorde hun?
Det sa de ikke.
Men jeg syns at vi burde lage en podkast om dyr og jobbene deres.
Prøver du å selge det inn?
Verden vil ha innholdet deres. Dere må tenke på det.
Det jeg må, er å få et sted å bo og en ordentlig jobb.
Det kan den kalles. Dyrejobber.
Kjære vene.
Ned med seg, Lykkelig. Jeg har aldri sett henne sånn.
- På de to timene du har hatt henne? - Vi skal gå en tur.
- Tenk på den podkasten, Mabel. - Det skal jeg ganske sikkert ikke.
Kom igjen, Lykkelig. Rolig, skatten min. Flink jente.
Jeg har fått enda en e-post fra Bev Melon.
- Jeg har også det. - Er det sant?
- Er hva sant? - Ser sånn ut.
Ja, men Paramount Studios?
- Hva prater dere om? - De vil lage film av podkasten vår.
De? Paramount? Filmene?
De vil betale flyturen vår til L.A. for et møte neste uke.
Hei og hå! Jeg er tilbake, baby. Drit i teateret.
- Jeg tror ikke jeg kan dra. - Hva?
Jeg er bekymret for Sazz.
Hun ville prate med meg om noe sensitivt i selskapet i går.
Og jeg hører hele tiden en plystrelyd. Sazz plystrer. Fortalte jeg det?
"Sazz plystrer"?
Jøss, Charles. Hvordan har du klart å holde den godbiten for deg selv?
Hei. Det er fra Sazz.
"Beklager, måtte stikke for å ta over for Bakula på settet i L.A."
Ikke dårlig. Den beste kysten kaller på oss alle sammen, Charles.
Pakk koffertene, folkens, vi skal til Hollywood!
Nei.
Hei, taxi! Kom igjen. Hva skal jeg gjøre, da?
Varme pølser! Knish!
SALTKRINGLER
Polske pølser!
MANGFOLD
Anthony! Få ræva di opp hit! Bestefar trenger hjelp med mikrobølgeovnen.
Mamma, jeg er sent ute allerede!
Knicks kan vente. Bestefar trenger Anthony.
Man må jo elske New York.
Jeg vil ikke kjenne noen som ikke elsker New York.
Se opp. Se opp!
Kutt.
Du må se opp og late som du ser Godzilla.
- Det ligner New York på en prikk. - Godzilla? Den øgla får mange jobber.
Ok, ikke la oss håpe på for mye.
Bev Melon fikk sikkert prosjektet nå nettopp.
En av studiosjefene hørte podkasten, og nå vil de høre oss selge den.
Ja. La oss ta over, vi kan alt om hvordan man ender med royalties og prosenter.
Jeg hadde en kort stund med Julie Andrews' ende.
- Julie Andrews er en gudinne. - Jeg gikk for langt.
Her er de, og gir oss kroppene bak stemmene i AirPodsene.
Jeg er Bev Melon, den utholdende e-posteren.
- Så hyggelig. - Hei.
- Monica Berstein-D'Angelo, markedsføring. - Todd Shettinger, EVP internasjonalt.
Jeg elsker dere.
Hei, Sal Snyder-Bernsdorf, sjef for sosiale medier. Jeg er besatt.
Ok, podkastere. La oss snakke film.
Dette virker mye mer utviklet enn vi trodde.
Når jeg ser et sexy åndsverk som kan tilrettelegges,
og som kåte rivaliserende studioer nærmer seg,
da går jeg hardt inn og kommer alltid først.
Og vi har akkurat fått fatt i et fantastisk regiteam.
Rett fra hovedprisseieren i Cannes,
og en hjerteskjærende og svært viral Walmart-reklamekampanje.
La meg presentere: Brothers.
- Beklager, er dere brødre? - Vi er søstre.
- Jeg syntes jeg hørte brødre. - Vi er Brothers-søstrene.
Trina og Tawny Brothers, de er eneggede tvillinger, noe som er så stilig.
Da jentene leste det fabelaktige manuset skrevet av Marshall Peepope...
Jeg prøvde bare å ta dere alle på kornet, i hvert fall sånn jeg så dere for meg.
Dere er så tydelige på papiret.
Oliver, som vi alle ønsker å kvele og klemme samtidig.
Charles, alles umorsomme onkel med det grinete lille skilpaddetrynet.
Og Mabel,
med en traumatisert, hjemløs, arbeidsløs, mumlende millennialsjarme,
som sitter fast mellom de to gamle gubbene. Så morsomt!
Selv uten algoritmen vet jeg at dette blir en kassasuksess.
Men algoritmen bekrefter det, så lenge den kommer ut før jul.
Så dere skal virkelig lage filmen?
Ja. Vi har et svakt grønt lys og skal forsterke det i dag.
Skuespillerne vi har samlet til filmen...
- Har dere dem allerede? - Å ja. Vi har fantastiske skuespillere.
Det kommer vi til senere, på den store festen for dere.
Men først må dere offisielt komme om bord. Folkens.
Vi starter om tre uker. Vi trenger bare rettighetene til livshistoriene deres.
Jeg må stanse deg der, Bev. Jeg tror vi forstår situasjonen.
Uten oss og rettighetene våre, blir det ingen film.
Så det vi trenger, er et rettferdig tall.
Vi behøver ikke å diskutere det. Be advokatene deres ringe våre.
Sånn.
- Det er bare et firetall. Fire. - Fire.
Akkurat. Fire...
Fire hva? Fire tusen. Fire...
Fire hundre.
Fire tusen hundre.
Førtifire hundre millioner? Fire millioner hundre?
Eller... fem?
Samme hva summen er, skal vi få det til.
Unnskyld, jeg beklager.
- Hva er det, Mabel? - Jeg trenger bare en liten pause.
Hun vil kanskje ha seks.
Mabel?
Morn, morn.
Der er hun.
Hei, Mabel?
- Hei. - Er alt i orden?
- Jeg er bare litt overveldet. - Studioet kan gjøre det med en.
Magien, genialiteten.
Jeg husker at jeg hadde et møte der borte med den store Robert Evans.
Han var full av energi og ideer.
Og kokain, mye av det kom fra en kondom han svelget for å komme gjennom tollen.
Nei, det er ikke det.
Hørte dere hvordan de beskrev meg? Hjemløs, arbeidsledig, mumlende.
- Snakk høyere, jeg hørte deg ikke. - Hva sa du?
Jeg sier ikke at det er helt feil.
Men om de lager en stor film om en sånn Mabel, hva om
jeg ikke alltid vil være sånn?
Jeg vet hva du mener. Bev Melon kalte meg en umorsom skilpadde.
Umorsom. Jeg er jo morsom. Ikke sant?
- Jo da. - Klart det.
- Du er ikke morsom for alle... - Nei.
- ...men du er det for oss.
Ja da.
Jeg sier ikke nei. Jeg bare... Jeg må tenke over denne store filmavtalen.
Er det greit?
Samme hva du bestemmer deg for, støtter vi deg. Ikke sant?
Studioet skal holde en stor fest for oss i kveld.
Jeg skrev til Loretta. Hun kommer.
Jeg trenger dette. Men ikke føl deg presset.
Oliver, du knuser meg.
- Ikke føl deg presset. - Ok.
Jeg inviterte Sazz på festen, men hun svarer ikke, og det gjør hun vanligvis.
Herregud, Charles. Nå er det nok sutring, herr Umorsom.
Hei, her kommer moroa!
Det er Sidney, sjåføren min da jeg holdt på med Brazzos.
Han skal gi oss en omvisning i Hollywood. Hei, Sidney!
Lever Sidney?
Om du er bekymret for Sazz, skal vi droppe omvisningen og dra innom henne?
Leiligheten hennes er en del av en Hollywood-omvisning.
Kom igjen.
Sidney bør stoppe så lite som mulig. Han ser ut som han kjører sin egen likbil.
- Men jeg har ett sted jeg vil til først. - Da tar vi bensinslukeren.
Kom igjen.
- Brazzos. Ja. - De gjenkjenner deg ikke. Nei da.
Sunset Swan. Stedet er legendarisk.
Jeg bodde her under første sesong av Brazzos, før Sazz tok over leieavtalen.
Et sted som bare kan finnes i Hollywood,
der kjendiser bor en kort stund ved siden av raringer som har bodd her i mange tiår.
Alle fra Scarlett Johansson til Black Dahlia.
- Tenk om disse veggene kunne snakke. - Når kan jeg flytte inn?
Her er den. Sazz' leilighet.
Sazz.
Kanskje hun bare er bortreist og filmer et annet sted med Bakula.
Akkurat. Ikke mer bekymring. Ikke mer umorsom skilpadde.
Nå skal vi feste.
BARE DRAP I BYGNINGEN BARE PÅ KINO DENNE JULEN
De smører tjukt på. Prøver virkelig å presse deg til å si ja.
Himmel og hav.
- Eva! - Denne veien.
- Eugene! - Zach! Her borte!
Kan jeg få alle tre sammen?
Charles, Oliver og Mabel. Dette er, vel, Charles, Oliver og Mabel.
Er jeg Eugene Levy?
- Jeg er Eva Longoria. - Ja.
- Jeg er... Er det ikke Tim? - Jeg er Jack Black.
- Det var det. Ja. - Jeg er ikke Jack Black.
- Dette er Zach Galifian... - Zach Galifragilistic, selvsagt.
Jeg skjønner, folk gjør dette. Du prøver å ta en Mellom to bregner.
Mellom hva?
Jeg er kanskje ikke en frustrert frue eller Mr. Schitt her borte,
men jeg spilte i den nest mest innbringende komedien noensinne.
Er du gutten fra Hjemme alene? Hva har de gjort mot deg?
Jeg trekker meg. Dette er...
- Hva? - Hør her.
Jeg godkjenner drømmeprosjektet ditt.
- Erin Brokovich, men med meg. - Nei.
- Lovlig blond, men med meg. - Nei.
- Spider-Man, men med meg. - Ok. Erin Brokovich, da.
Og jeg er med igjen. Hvilke store navn håpet du på?
Ok, jeg skal la dere bli kjent med hverandre.
Og Mabel, bare prat med meg når du er klar.
Men først, fortell om piercingene.
- Jeg har masse spørsmål til deg. - Ja da.
Dette er veldig smigrende.
At noen kunne se på meg og tenke på Eva Longoria.
- Kan jeg spørre deg om noe? - Hvorfor de har gjort deg eldre?
- Ja. Er det fordi jeg er en gammel sjel? - Nei.
De spurte en fokusgruppe om aldersforskjellen mellom dere,
og ordet som dukket opp, var "ekkelt". Og vi er jo nesten like gamle. Se på oss.
...og han var en sånn uforutsigbar fyr. Og den som fant ham død, var Candy Bergen.
- Han var en kompis. - Kan jeg høre med deg om noe?
Jeg har et frekt perspektiv på figuren din.
Jeg har tenkt på å spille ham
som talentfull og vellykket og helt klar over at det er 2024.
Jeg gleder meg sånn. Dette blir et fantastisk prosjekt.
Jeg kan fortsatt ikke tro at jeg spiller deg. Brazzos var stor i Canada.
Jeg dubbet stemmen din for den franske utgaven i Quebec.
Unnskyld meg, jeg er litt distrahert.
Jeg har ikke hørt fra en god venn på noen dager, og jeg er litt bekymret.
Unnskyld meg, jeg er litt distrahert.
Jeg har ikke hørt fra en god venn på noen dager, og jeg er litt bekymret.
- Ingen kan være "litt bekymret" som deg. - Å nei, det er ikke meg.
Jeg er vanligvis mye morsommere! Jeg er mer sånn... Hei!
Jeg har ikke hørt fra en god venn, men vet du hva? Alt kommer til å gå fint!
I vår alder har ingen det helt fint, hva? Vet du hva alle har nå?
Blodforgiftning.
Unnskyld... Herregud, der er min gamle venn, Bill...
Jeg kan ikke forstå hvorfor du utsetter dette.
Hvorfor er det ikke verdens beste mulighet?
Hei.
- Å, herregud. - Hei.
- Se på deg, da. - Hei!
Du ser fantastisk ut. Jeg har savnet deg. Se på deg. For en...
- Hei. - Hei.
Det har vært en lang, kald vinter uten deg.
Det har gått fem dager.
- Jeg tekstet deg omtrent fem ganger. - Beklager, jeg tekstet to ganger.
Unnskyld, men det har vært helt sprøtt.
Bare fortell meg alt. Hvordan er jobben? Og livet?
Hvordan er den evige solen?
- Arbeidet er som en drøm... - Ja.
- ...for jeg elsker alle i Norfbask så høyt. - Hva er Norfbask?
Forkortelsen for Grey's New Orleans: Familiebrannskader.
Å ja.
Men vi må forklare det hver gang vi sier det.
De har tatt meg så godt imot. Men i kveld handler ikke om meg.
Å, herregud, en film?
- Gratulerer. - Ja.
Hvem hadde trodd for en uke siden at vi alle skulle til Hollywood?
- Ja, er ikke det sprøtt, Mabel? - Jo da.
- Går det bra? Er alt... - Jeg går i baren.
Om du har problemer med å bestemme deg, bare husk at livet mitt avhenger av det.
- Jeg skal ha... - Vi skal ha to tequilaer med is.
Uten lime og med et par søte, små paraplyer.
Studioet sier at du er motvillig.
Nei, jeg trengte bare tid til å tenke over det med rettighetene.
- Beklager. - Ikke be om unnskyldning.
I manuset virker du som en kløne, men her kommer du og legger press på studioet.
- Jeg prøver bare å skjønne figuren din. - Tro meg, det gjør jeg også.
Jeg vet ikke engang hva jeg har gjort for å bli en figur i en film.
Kjære deg, da jeg var på din alder for et par år siden, kom jeg til en korsvei.
Jeg tjente gode penger på å spille, men jeg ville gjøre mer.
Jeg ville produsere og regissere.
Jeg ville selge hudkrem, iskrem, undertøy, sportstøy,
øl, datamaskiner, tequila og gin. Og det gjorde jeg.
Jeg ber deg ikke selge rettighetene dine. Men om du gjør det,
be om en drøss med penger og lag noe med dem.
Bare ikke tequila. Den er min.
Så leit med Dødsrallingen.
Broadway. En tåpelig bløff.
Men Hollywood har aldri skuffet meg.
Bortsett fra da de fjernet stjernen min fra Walk of Fame.
De sa jeg ikke bare kunne legge den der.
- Ja. - Drittsekker.
Ja.
Sazz?
Nå som podkasten har tatt pause, og musikalen er død,
kunne du vurdere å flytte hit kanskje?
- Jeg mener... - Men ærlig talt...
...med arbeidstiden min får vi knapt tid til å se hverandre, så...
Nei, det kunne jeg helt klart vurdere.
Jeg bare... Det føles bare som jeg...
sitter og ser på at karrieren din tar av, mens jeg bare...
håper jeg kan holde følge.
Jeg er så forelsket i deg.
Oliver.
- Loretta, vil du... - Hva? Vil jeg hva?
Bare gi med tid til å tenke over L.A., å flytte til L.A.?
- Det er en stor avgjørelse... - Så klart. Ja, selvsagt.
- Men jeg er ikke imot idéen. - Nei da.
Jeg er bare...
- Vi har masse tid. - Ja da.
- Ja, vi finner ut av det. - Og jeg er glad i deg også.
DU TRENGER DENNE OPPSKRIFTEN!
- Har du et øyeblikk? - Jeg har ventet på deg i hele dag.
Kan jeg observere? Research. Jeg er bare en flue på veggen.
Hør her, jeg vet at du trodde at du kunne imponere med presentasjonen og stjernene,
og at jeg bare ville si ja samme hva slags avtale jeg fikk.
Men det er ikke sånn jeg gjør ting.
Herregud. Dette kommer i manus. Beklager. Flue, vegg.
Hva skal til, Mabel?
Faen.
Hei, Sazz.
- Bakula. - Hei, Charles.
Gratulerer. Fint å se en annen hvithåret og hvit fyr lykkes mot alle odds.
Takk. På en måte, tror jeg.
- Hvordan har Joy det? - Fint.
Hun sendte meg akkurat et bilde, men jeg kan ikke vise deg det.
Så bra at du er her, Scott. Har du sett Sazz?
Jeg skulle til å si det samme.
Hun skulle være stand-in for meg i en pilot forrige uke, men hun kom aldri.
Det ligner ikke henne.
Ikke føl deg presset.
- Takk og pris. Jeg tvilte aldri et sekund. - La oss gå og finne Charles.
Jeg har noen nyheter.
De er ikke morsomme.
Sazz?
Ikke skru på...
- Hei, hva er dette? - Sazz' stolthet.
Et minnesmerke over alt hun har brukket i jobben.
"Mitt første (gjennom)brudd."
Så mange av leddene hennes er erstattet av metall. De beste er visst fra Bulgaria.
- Hun får dem bare derfra. - Bulgaria.
Jeg var en gang én uke der med Twiggy og Tommy Tune.
Har aldri følt meg både så tjukk og kort.
Sazz? Er du der?
Det er Howard.
Har du tenkt på "Dyrejobber"?
Likelig er klar til opptak!
Vi snakkes når jeg er tilbake i NY.
Du staver forresten Lykkelig feil.
Helvete heller. Hva er alt dette?
LANGSIKTIG
VESTTÅRNET
SLÅSS SOM EI JENTE
"Ser på Charles."
Hvor er hun?
En engel i badesko
- Ja? - Hei, Charles, det er Lester.
Jeg har lappen din her om å skifte ut vindusglasset,
men jeg rakk det ikke i dag. Jeg gjør det i morgen.
Vent, hvilken lapp?
En lapp. Den lå på bordet mitt i dag.
Det sto at kjøkkenvinduet måtte skiftes ut.
En fugl har truffet det eller noe som etterlot et lite hull.
- Hører du plystrelyden? - Vent litt.
- Hvor lite er hullet? Som et kulehull? - Nei, det går ikke an.
- Vel... - Ikke rør vinduet, Lester.
Nei, det er Lik-elig. Hun var en LIKHUND! Det var "dyrejobben" hennes!
- Å, herregud, dere. - Hva?
Vi må tilbake til New York.
Et stort øyeblikk fra en film kan bli hos deg for alltid.
Åpningen av Ondt blod i Vesten består bare av sju minutter med lyd og bilder.
Men du glemmer den aldri når du har sett den.
- Beklager, måtte ta over for Bakula i L.A. - Du er ikke Sazz. Hvem er du?
IKKE BRUK Forbrenningsovnen virker ikke
- Ta den. - Ja.
- Du er ikke Sazz. Hvem er du? - Ikke din jævla venn.
Oversatt av: S. Marum