- Ai făcut un mic infarct. - Dar pot încă să regizez, nu?
Trebuie să reduci stresul. Următorul s-ar putea să nu mai fie minor.
Cronica era negativă.
E o piesă obsedantă despre o crimă. Nu e menită să fie veselă.
A fost lipsită de virtuozitate.
Ai mei credeau că nu pot face copii și m-au adoptat pe mine.
Pe urmă s-a născut Ben. Făcea numai tâmpenii.
Dickie zicea că Ben culegea laurii.
- CoBro era creația lui Dickie? - Poate fi mobilul crimei.
Trebuie să-ți arăt ceva. L-am luat din apartamentul Lorettei.
Acum o lună, într-o noapte fatidică,
Ben Glenroy, marele star de la Hollywood, a murit de două ori.
Sunt Mabel Mora.
Vă aștept, de data aceasta singură, să căutăm împreună răspunsuri
într-un nou sezon din Doar crime din imobil.
#SângeroasaMabel.
Teatrul înseamnă o puzderie de decizii. Ce le arăți celorlalți, ce ții ascuns...
Poți să spui într-o mie de feluri aceeași poveste, chiar aceleași replici.
Aceste decizii schimbă totul.
Când am văzut prima piesă, m-am îndrăgostit.
Mi-a fost clar ce o să fac în viață.
Cine merge-acum cu mine?
Jucam în toate piesele de la școală.
Eram cea mai bună actriță tânără din Midwest,
conform revistei Clayton Chronicle, la care era tata redactor-șef.
Un regizor venit de la New York a fost de aceeași părere.
După liceu urma să merg pe Broadway.
Era totul foarte clar. Până n-a mai fost.
FELICITĂRI PENTRU SARCINĂ!
Actoria înseamnă decizii.
A trebuit să decid.
Era un cuplu în oraș care nu putea face copii.
M-am gândit că e cea mai bună soluție.
Când am ajuns la New York, nu am avut imediat succes.
Nici mai târziu.
Am început să mă întreb dacă nu e pedeapsa pentru decizia mea.
Am primit vești de la familia respectivă. Soția rămăsese în mod miraculos gravidă.
Iată că aveai un frățior! Nu mai erai singur.
Te-am urmărit de la distanță. Am făcut un album despre tine, la care țin mult.
Dar eram și tristă, fiindcă credeam că n-o să te mai văd niciodată.
Dar pe urmă am primit un semn!
În sfârșit, aveam ocazia să te cunosc.
- Loretta Durkin, mai ești aici? - Da!
Da! Bună ziua! Îmi pare nespus de rău.
Am fost asigurată că figurez pe listă.
Și te-am văzut!
El e impresarul meu, Dickie. Nu doar atât. E și fratele meu.
Băiețelul meu!
Așa că, scumpule Scumpul meu
Ultimele luni au fost de vis. Te-am cunoscut mai bine.
Scumpul meu Dickie
Dar te-am mințit.
De ce îți spun toate astea azi?
Pentru că a sosit momentul și avem repetiție cu orchestra.
ZORNĂIT DE MOARTE
Prima repetiție a actorilor cu orchestra, când ai ocazia să vezi
dacă deciziile luate au produs ceva armonios sau disonant.
Și dacă mai e timp să îndrepți lucrurile.
CRIME ÎN IMOBIL
Episodul opt, sezonul 3 Repetiție cu orchestra
E o zi mare! Cum te simți?
Nu-mi vine să cred!
Auzi? Mă...
Mă întrebam dacă am putea să stăm de vorbă mai târziu.
Sau îți dau ceva ce-am scris și fug.
Atenție, toată lumea! Adunarea!
- Luăm cina împreună? - Cu mare plăcere.
- Baftă! - Loretta?
- Vii, te rog? Mulțumesc! - Da, sigur.
Mulțumesc!
Bine.
Oameni buni, a sosit momentul repetiției cu orchestra!
O să fie multe întreruperi, multe bâlbe...
O să fie balamuc, dar o să perseverăm!
Trebuie să vă concentrați. Nu vă lăsați distrași de nimic.
Două minute pauză!
- Howard, îmi ții tu locul? Mersi. - Două minute! Nu mă obligați să fluier.
Nu vă lăsați distrași de nimic! Miroase a fursecuri de la Schmackary's?
- Ai făcut un podcast fără noi? - Parcă nu-ți păsa de anchetă.
Nu, dar am dreptul să mă simt jignit când sunt exclus.
Mabel! Pe unde ai umblat? Stă cineva în apartamentul mătușii tale, știai?
Stau la Theo deocamdată.
Probleme în paradis cu Toblerone?
Așa l-am poreclit eu cu afecțiune. Îmi e simpatic, n-am nimic cu el.
Ne înțelegem bine. E la o filmare și mi-a împrumutat asta.
O cameră GoPro!
Ai un suspect?
Nu sunt lămurită pe deplin, dar intuiția îmi zice că e Dickie.
Ți-am spus să-mi lași în pace...
Nu m-ar deranja să fie el. Nu face parte din distribuție.
- Bine, zicem că Dickie e ucigașul! - Văd că prioritățile tale sunt aceleași.
A mai rămas ceva la fel. Facem o echipă pe cinste.
S-a reîntregit trioul! La trei! Unu...
Când vreți... Bănuiesc că o să întindeți mâna curând.
Doi! Vă cam întreceți cu gluma. Haideți!
Domnul Putnam să se prezinte pe scenă! Sau poate vrei să regizez eu...
A luat-o razna.
Când făptură a nopții ești
Ploaia care nu mai contenește Mințile oare ți le răpește?
O făptură a nopții
Pe gerul năprasnic...
TOBERT Să-mi bag! Ai avut dreptate!
Vezi cum picură sângele Iar tu-ți pierzi mințile
Demonii din tine sălășluiesc În partea ce de lumină o ferești?
Făptură...
SUSPECT ELIBERAT UCIGAȘUL E ÎNCĂ LIBER
...a nopții ești?
Concentrați-vă, vă rog! Trebuie să vă concentrați.
Ai văzut? Nu l-a omorât ciudatul ăla!
La marginea lumii Un trup zace încovrigat
O făptură a nopții
Acum dădaca!
Cine e acolo?
Poliția, nenorociților!
Hărțuitorul lui Ben e nevinovat. E un ciudat, dar nu e ucigașul.
Criminalul e cineva din această încăpere. Mereu am vrut să zic chestia asta!
- Cum vi s-a părut? A avut forță? - Da...
E cumva draga mea Roxie?
Fată! Am văzut Chicago. Vreau să-ți zic ceva.
- Ce faci pe scenă e o încântare! - Vai, termină!
- Termină tu! - Termină tu!
Chiar n-aș vrea să te arestez.
- Haideți să mergem! Continuăm la secție. - Stai puțin! Ce se întâmplă?
Nu vreau să torn apă rece pe această minunăție de reuniune-surpriză,
dar de ce trebuie ca ucigașul să fie cineva de aici?
Nu poate să fie cineva de la Arconia? Sau să fi fost un accident?
Ben a fost otrăvit înainte de premieră. Iar ei au mușamalizat tot!
Deci ucigașul e cineva de aici.
- Să fi fost otrăvit din greșeală? - Oliver...
Bine. Două minute în culise. Te rog!
Bine.
- Dar nu mai mult de atât. - Da, sigur.
- E suficient. - Haideți!
Oliver!
Spune-mi că am halucinații și că femeia aia nu e aici.
- Detectiva Williams e o veche prietenă. - Nu ea.
Ea!
Da... Eu am invitat-o pe Maxine. Știu că nu e obiceiul, dar...
Un critic la repetiția cu orchestra? Nu degeaba nu e obiceiul.
Și tocmai pe Maxine? Am coșmaruri cu ea.
Nu i-a plăcut din cale-afară prima versiune a spectacolului,
așa că m-am gândit să o cuceresc cu musicalul.
- Să trezim interesul publicului! - Deci și polițiști, și un critic?
- Cui nu-i place când e sala plină? - Să n-o dai în bară, Oliver!
Fiecare minut petrecut aici înseamnă bani aruncați pe fereastră.
Și mai destinde-te puțin! Ești țeapăn ca farul de pe scenă.
Vai, Doamne! Ți-ar plăcea Chicago! Filmul l-ai văzut? E cu Queen Latifah.
- Bună! - Îl știi.
Mi-a venit o idee simpatică: să interoghezi lumea aici.
Un suspect, o melodie... De ce trebuie să fie crimele o treabă așa de anostă?
Știi cum sunt actorii. Trebuie să se simtă în largul lor dacă e să vorbească.
Da, sunt niște ciudați.
Pot să te ajut, să fiu polițistul rău sau să mă duc după cafea.
Nu. Ai făcut destule, Mora.
Din cauza ta m-au zburat din postul călduț de la serviciile comunitare.
Știi că răspundeam de un teren de joacă?
Știam eu! E vina lui Mabel. S-a jucat singură cu podcastul.
Să nu folosim cuvinte precum „vină”. Un limbaj neutru, te rog!
Vă certați? Lăsați, nu-mi spuneți. Nu mă interesează.
Merg să caut o sală pentru interogatorii.
Oliver, știu că am mai avut neînțelegeri, dar trebuie să aflăm ce declară lumea.
Spectacolul meu atârnă de un fir de ață.
- Premiera depinde de găsirea ucigașului. - Are dreptate. Reluăm ancheta!
Întindeți mâna! Haideți!
Am făcut o descoperire colosală. Hai cu mine!
Doar Mabel. Anchetatoarea strălucită cu un șifonier plin de cașmir.
Vreau să fiu Mabel în viața următoare. Vino cu mine!
Du-te! Eu o spionez pe Williams.
- Serios? - Da.
Dacă elucidarea crimei înseamnă salvarea musicalului, mă bag!
- A trecut ceva vreme... - Ai încredere în noi! Ne descurcăm.
Hai, Mabel!
- Williams! - Da, bine.
Am vrut să distrug povestea de dragoste dintre Papa Ștrumf și Skeletor.
Poate fi înțeleasă greșit... Apoi s-a întâmplat asta!
Sunetul lugubru din seara premierei, când căutam mătura și era încuiat.
- Cineva folosea tocătorul de hârtie. - Deci rămân două întrebări.
Ce s-a întâmplat aici chiar înainte să fie Ben otrăvit?
Și poți să mă incluzi în podcast?
Nu știu ce să zic... Poate are legătură cu moartea lui Ben, poate nu.
- Oricum, proba a fost distrusă. - O putem reconstitui. Pot eu!
Sunt maestru la puzzle-uri cu litere.
- Nu aveam mulți prieteni. - Nu se poate!
Iau un cuvânt și formez din literele lui toate cuvintele cu putință.
De exemplu, din „puzzle” poți să faci „eu”...
Nu știu dacă poți forma și alte cuvinte. A fost un exemplu prost. Dă-mi altul!
- „Comoară”. - „Moară”, „coamă”, „maro”...
Nu e timp să le înșir pe toate. Trebuie să reconstituim foile!
- Poate descoperim ceva. - Te ajut.
- Minunat! Adu-mi niște scotch. - Chiar mă pricep la puzzle-uri.
E un ucigaș în libertate! Asta e treaba mea.
Adu-mi scotch și nu mai sta în picioarele mele!
Aici poți chestiona liniștită lumea în timpul repetiției.
Ai veioză, scaun ergonomic...
The New Yorker vechi, un articol fascinant despre un porumbel de la Guggenheim...
Lasă-mă cu revistele tale de moși! Dar îmi plac scaunele comode.
- Suport lombar? - Clar!
Bine...
Tinere, intră și ia loc. Mulțumesc!
Nu cu tine vorbesc, Charles. Pleacă!
Da, sigur. Distracție plăcută!
Bine, deci...
Te rog să pleci! Scuze.
La ce oră ai ajuns la teatru în ziua premierei?
- Înainte de Kimber... - Scuze!
Îmi caut pătura grea antistres. Nu mă băga în seamă!
- La ce oră ai ajuns la teatru? - Cred că pe la 17:00.
Bun, la ora 17:00. Și ai vorbit cu regizoarea tehnică?
Doamne! Chestiile astea au peste 25 kg. Cântăresc cât un om mai sfrijit.
- Sau cât un câine mare și blănos. - Charles, încetează și cară-te!
Problema e că mă apasă pătura. Abia mă mai pot mișca.
Promit că nu ascult. Uite!
Așa!
- În fine. Deci ai ajuns la 17:00? - Da.
- Ai anunțat-o pe regizoarea tehnică? - Nu, am uitat s-o anunț.
Scuză-mă puțin!
- Alo! - Ce e?
Știu ce faci!
Repet cântecul răpăit și, nu că mă laud,
dar pot cânta patru versuri la rând fără să fac atac de panică.
Da, nu e motiv de laudă. Cară-te!
LORETTA Putem să vorbim?
Intră!
Bună!
Ai luat ceva de la mine din casă.
Nu-i așa?
Da, am luat.
N-ar fi trebuit.
Nu-mi datorezi nicio explicație.
Albumul e cam ciudat, dar...
Ideea e că nu trebuie să-mi spui nimic.
Mulțumesc!
Acum s-ar cădea să-mi zici toată povestea, ca apoi să nu mai vorbim despre asta.
- N-ai încredere în mine. - Ba bineînțeles că am!
Am fost derutat, dar nu cred că l-ai ucis.
Mabel îl bănuiește pe Dickie. Ea nu greșește niciodată.
Mă rog, doar când a sugerat să-i elimin pe oamenii-crab.
- Ce idee smintită! - De ce pe Dickie?
Păi... Fratele sinistru al lui Ben.
Nu m-aș mira.
Loretta să se prezinte pe scenă pentru „Cântecul de leagăn”!
- Trebuie să mă duc. - Da, te așteaptă.
Apoi ai mei s-au mutat în Florida. Mi-a fost foarte greu.
- Mama are un singur picior. - Bobo, te rog!
Îți reamintesc că suntem la interogatoriu. Lasă rahaturile despre familie. Fii atent!
Unde erai cu cinci minute înainte de ridicarea cortinei?
- Doar o clipă! - Doamne...
Voiam să-l scuz pe Charles. E vina mea că face prostii.
I-am dat de interpretat un cântec răpăit. În limbaj teatral, asta înseamnă...
Știu! Chestia din operele comice ale lui Gilbert și Sullivan.
Ca Pirații din Pen... Nu, refuz! Concentrează-te, te rog!
În fine, i-a dus anxietatea la paroxism.
Ai lovit vreo căprioară cu mașina?
Cu o fracțiune de secundă înainte, în ochii ei se citește groaza.
- Iar Charles e căprioara. Am înțeles. - Oare chiar ai înțeles?
- Mai bine rămân aici... - Nu!
...până găsesc analogia cutremurătoare perfectă.
- Putnam... - Ce e?
- Cară-te dracului de-aici! - Bine.
- Închide ușa! - Da. Mi-a părut bine să te văd.
De câte role de bandă adezivă colorată e nevoie într-un teatru?
Unde e scotch-ul?
Aia e pentru marcajele scenice. Poftim! Nu plec nicăieri fără scotch la mine.
Am lucrat la împachetat cadouri.
Mulțumesc!
Deci...
Mi-a zis Oliver că anchetezi.
Mi-am zis să aflu ce teorie ai și să-ți dau o mână de ajutor.
Ucigașii se infiltrează uneori în anchetă.
Foarte amuzant!
Nu, chiar vreau să fiu de ajutor.
Spectacolul înseamnă enorm pentru mine. Ar trebui să fie debutul meu pe Broadway.
La naiba! Am așteptat mult clipa asta.
N-are nimic dacă-ți găsești târziu calea. Și eu sunt la fel.
Îl bănuiesc pe Dickie.
Nu vrei să fie el ucigașul, nu-i așa?
- Știu că e o relație între voi. - Cum adică?
- Nu e impresarul tău? - Ba da, e...
Firește că nu vreau să fie el vinovatul, dar nici nu cred că l-a ucis el.
Dickie e un copil bun.
- N-are 50 de ani? - Ba da. E copil.
Bine, dar otrava? Nu vreau să fiu sexistă, însă e o metodă mai mult feminină.
Dickie se ocupa de mâncarea lui Ben. Ar fi fost o variantă la îndemână.
Înainte să aruncăm vina asupra lui,
să știi că se învârt pe aici niște personaje mult mai ciudate.
O să-ți dau un singur exemplu: Bobo. Nu știm mai nimic despre el, nu?
E responsabil cu glumele, dar oare umorul nu ascunde ceva funest?
Ziceai că femeile recurg la otravă.
Da, ai dreptate. Atunci KT. Ce scârbă! Poate că ea...
Încerc să mi-l imaginez pe Dickie în postura de ucigaș și...
Stai puțin!
Chiar nu pot. Îmi pare rău. Nu mi-l pot imagina așa.
Mersi!
Charles-Haden Savage să vină pe scenă pentru „Tripleții Pickwick”!
Nu ne văd bine...
- Chiar trebuie să-l cânt în întregime? - Da, două minute și 46 de secunde.
Fără camera albă! Fără migrene închipuite după o strofă!
Bună!
Bun, să începem...
Fiți atenți!
Trei bebeluși la ei în coșulețe Tripleți mici și angelici
Sau, dimpotrivă, trei pârdalnici
I-or fi păcălit pe ceilalți Dar eu nu mă las orbit
Se cuvine ca pe cei trei mititei Să-i interoghez în mod deosebit
Care din tripleți e vinovat? Cine să ucidă a cutezat?
Poate un plod mama să-și omoare? Nu e o poveste de zis la culcare
Care din tripleți e vinovat? Care a avut mușchi și a atacat?
Poate un sugar de matricid fi acuzat? Unul din voi trebuie să recunoască
Deci iute trebuie să aleg Cine a făcut fapta nebunească
Penelope, în roz toată Face tărăboi și e agitată
Atenția încearcă să mi-o abată?
Flutură din gene alene Să fie oare o ucigașă
Cu scutecul plin de intenții viclene?
Patrick cel ferchezuit e tenace De foame gura nu-i mai tace
Mâna care-l hrănește e în stare Să o muște fără ezitare
Dar să fie acest țânc necopt În spatele acestui macabru complot?
O carieră de ucigaș îl așteaptă?
Paco cel îmbufnat cuminte pare Dar de fapt e obraznic tare
El a cauzat sfârșitul apocaliptic?
Cu o suzetă și o zornăitoare A plecat la vânătoare?
El e făptașul Din acest cumplit triptic?
În acest puzzle picaresc Cu pruncii de la Pickwick
Poate farul să ne lămurească Cine a putut așa ceva să uneltească?
Avem un bebeluș de inculpat
Îl arestez pe ticălos imediat
Dar care din tripleți e vinovat? Cine să ucidă a cutezat?
Ce plod a putut mama să-și omoare? Care copil va fi condamnat?
Care din tripleții Pickwick e vinovat? Care gâgâlice curajul și l-a folosit?
Ca un pediatru legist Nu mă dau bătut, rezist
Îl găsesc pe acel sugar Ce a făcut gestul fatal
Îl descopăr eu Pe cel ce mama din dotare și-a ucis
Nu putem lua cina. Vor polițiștii să discute cu mine.
- De ce? Despre ce? - Nu-i a bună.
Sau... gâdi-gâdi-gâdi
Dacă nimic nu e adevărat?
Prea superficial am anchetat? Nu îndeajuns am cugetat?
Dacă tripleții Pickwick sunt fără vină?
Cine ar fi avut motiv De la crimă să nu se abțină?
Cine, cine, cine?
Ei bine, te aleg pe tine!
Probabil nu era oricum nimic important. A fost o idee proastă, cum am eu mereu.
Vai, nu cumva să mă contrazici! Bine, nu mă menaja.
OTRAVĂ DE ȘOBOLANI
Auzi?
Ai avut dreptate.
Se poate ca ucigașul să fi fost aici înainte de spectacol.
E ceva important aici. Numai tu poți să descoperi ce.
Nu știu dacă sunt în stare.
Ce cuvinte poți forma cu literele din „determinat”?
- „Ademeni”, „edita”... - Mai spune!
„Retine”, „remedia”, „merit”.
A mers mai bine decât mă așteptam. Vezi că ești în stare?
Am găsit asta.
- E data premierei. - Găsește celelalte fâșii cu același font.
Cine știe? Poate te includem în podcast.
- Mă includeți în podcast? - Am zis „poate”.
Îmi mai trebuie scotch!
Uite-o!
Bănuiesc că n-ați avut noroc cu Williams.
- E ciudat. N-are încredere în noi. - Ne ia drept proști.
Asta fiindcă ne pricepem să facem pe proștii.
Dacă zici tu că e motiv de laudă...
- Avem totul înregistrat pe bandă. - Pe bandă?
- Hai s-o punem la curent cu ce-am făcut! - Eu am intrat primul.
Am făcut-o pe Williams să creadă că încerc să trag cu urechea.
De fapt, încercam să-i stârnesc interesul, căci detectiva Williams adoră teatrul.
Care din tripleți e vinovat
Știam că o s-o intereseze cântecul,
îndeosebi dacă Charles avea să se facă de râs în stil mare.
Ai lovit vreo căprioară cu mașina?
- I-am descris cât de jalnic e pe scenă. - Cursa era întinsă.
Trebuie să-mi lași timp să mă furișez pe lângă polițai și să aranjez tot.
- S-a făcut! - Bun.
Trebuie să rostesc cuvânt după cuvânt, cu o iuțeală inumană.
A căzut în cursă. Sala de interogatorii a rămas nesupravegheată.
Ca Oliver să aibă timpul necesar, a trebuit să cânt tot cântecul.
N-a ratat o vorbă.
- Deci ați folosit camera GoPro... - Și am înregistrat tot.
- Toate interogatoriile! - Vai, Doamne!
Pare inutil de complicat, dar ați reușit!
Știți ce se impune acum...
Faceți un podcast cu mine?
Vai, e ridicol!
- Absolut! - Da, știu.
- Dar a fost plăcut. Drăguț. - Da, e drăguț.
- Crimă? - Da!
- Emoțiile! - Da...
Lucrez de 40 de ani în showbiz și tot am emoții.
Cine n-are?
- Te simți bine, dragă? - Da. Am și eu emoții.
Normal. Înțeleg că ai văzut-o pe Maxine Spear în sală.
Ne-am asumat un mare risc cu spectacolul, încercând să-l salvăm.
Cred că m-aș fi dat bătută dacă nu era Cliff.
- Primul lui spectacol! - Știu.
Ca mamă, nu te poți abține. Îți protejezi copilul toată viața.
Faci orice ca să-i fie lui bine.
Urmează scena finală, nu?
- Unde e Loretta? - O căutăm.
Sper s-o găsiți.
- E extraordinară, Oliver! - Îți place spectacolul?
Când am asistat la avanpremieră, am crezut că o să fie un fiasco.
Când am auzit că piesa devine musical,
m-am bucurat nespus că o să-ți spulber visurile sprințare.
Dar spectacolul ăsta...
te reprezintă întru totul.
Ia spune-mi, are virtuozitate?
O să vezi când apare cronica.
Iată-te!
- Nu te pregătești de scena finală? - Ba da.
Nu știu, am o senzație ciudată.
- Mă gândesc întruna... - La seara premierei.
Știu. Și eu mă tot gândesc la cearta mea cu Ben.
Chiar înainte să... Știi tu.
- Mi-a zis că nu mai exist pentru el. - N-aveai de unde să știi că...
Nu sunt supărat că l-am jignit. Era o jigodie.
Știam că a doua zi dimineață o să mă convingă să mă întorc.
Dar, când a murit...
preț de câteva clipe...
m-am simțit liber.
Iar pe urmă a revenit.
Eram iar prins în capcană.
Nu mai suportam!
Înțelegi?
Bineînțeles.
Loretta să se prezinte pe scenă pentru „De dragul unui copil”.
Voiai să-mi spui ceva?
Nu meritai asta. Nimic din toate astea n-ar fi trebuit să se întâmple.
Nu e vina ta.
Tu mi-ai luminat ultimele luni.
Loretta, aș putea...? Doar o clipă! Mersi.
Începem cu partea ta de cântec.
- Nu cu Jonathan? - Puțin mai încolo.
Ascultă-mă! Știu că ești supărată pe mine. Și te înțeleg. Nu-i nimic.
Dar vreau să știi că am încredere în tine.
Nu-mi pasă de album sau de altceva.
Vreau doar să fim împreună și să facem acest spectacol.
Pardon! Acest spectacol de succes.
Apoi să mergem la tine acasă și să adorm în brațele tale.
- Nu trebuie să... - Ba da!
Și mai e ceva.
Ceva important.
Te iubesc!
N-am mai zis de mult asta cuiva.
Dar știi ceva? Mi-a plăcut. O să mai zic o dată. Uite!
Te iubesc!
Loretta! Avem nevoie de tine, te rog!
Bine...
Baftă!
- N-avem mult timp. - Vin acum!
Dădaca doar față de copii e datoare
Să le fie mereu alături, protectoare
Cu o voință de fier înarmată
Se luptă, moarte de om face
Dacă o sâcâi, se simte provocată
Eu...
Îmi cer scuze! Nu aud ritmul.
Se poate doar cu pianul și orchestra? Nu aud ritmul. Apoi încep și eu...
Așa!
Dădaca nu-și pierde nicicând răbdarea
E mereu puternică și inventivă
Indiferent ce-i faci, ce-i spui
Ea are grijă de casă
Dar, dacă vrei copiii
Trebuie să treci de mine
Charles, astea nu sunt poze cu Ben, sunt poze cu Dickie.
De dragul unui copil Viața cu totul mi-o dau
De dragul unui copil Până la capătul lumii merg
Nu, nu mă las, nu cedez
Sunt vieți prețioase în joc
Mai bine mor decât să renunț la el
Nu!
De dragul... Nu!
De dragul... Stați!
De dragul... Așteptați! Nu faceți asta!
Eu sunt vinovată. Eu l-am ucis pe Ben.
I-am otrăvit băutura proteică scârboasă înainte să urce pe scenă.
Dar degeaba. Ben a apărut la petrecere. Atunci i-am făcut vânt în puțul liftului.
Nu, Loretta!
Nu mai las un om nevinovat să ajungă după gratii pentru fapta mea!
- Nu face asta! - La naiba!
Îmi doream dramatism și nu m-ai dezamăgit, dădacă.
Lăsați-o în pace! Nu puteți face asta.
- Dă-mi drumul! - Îmi pare rău, Oliver!
Îmi pare tare rău...
Veniți cu noi, doamnă!
Doamne...
- Vai de mine! - Oliver?
Ce se întâmplă? Oliver! Trezește-te!
- Să vină cineva! - Chemați salvarea!
Mă auzi?
- Haide! - E teafăr?
- Chemați pe cineva! - Vai de mine!
Haide, Oliver! Respiră!
Chemați ajutoare!
BILET DE AUTOBUZ DE LA ST. LOUIS LA NEW YORK
Subtitrarea: Diana Lupu