Tidligere…
Hvordan går det?
-Nervene tålte ikke åtte forestillinger. -Det er greit å være lettet.
Vi får mer tid.
-Har tanten din solgt leiligheten? -Jeg må ut om fire uker.
"Blodige Mabel" Mora.
Ingenting er mer fristende enn en forrykt, morderisk skjønnhet.
Jeg gjenskaper Dødsrallingen på Oliver Putnam-måten.
Den glitrende dødsrallingen. Dødsrallingsmusikalen.
Når vi ser på ensemblet, står vi overfor en sannhet. Alle kan være morderen.
-Du skal ikke være her. -Det var noen i garderoben hans.
Den kvelden Ben døde…
GRATULERER MED INNVIINGEN! FAEN TA DEG BEN
...han holdt en annens lommetørkle.
Vi må finne ut hvem som ikke har sitt.
-Det kan være morderen. -Kimber…
Jeg er lei for at jeg gjorde alt så vanskelig.
Jeg dreit meg ut. Men jeg skal ordne opp i det.
Jeg ville virkelig gi deg lommetørkleet, men jeg må ha kastet det.
Kimber har ikke lommetørkleet!
New York. Ikke akkurat kjent for egenomsorg.
I denne byen dytter og knuffer vi, og iblant tisser vi på hverandre.
Men bruker vi nok tid på å elske oss selv? Kanskje ikke.
-Er dette hele leiligheten? -Å ja. Det føles som et slott.
-Førtito kvadratmeter som bare er dine. -Men du kan skape deg et fristed.
Da jeg skapte meg mitt fristed,
investerte jeg i myke håndklær, en bråte med soyalys
og et jadeegg som akkurat nå ligger og koser seg i mine edlere deler.
Det handler om å skape en trygg plass.
-Og leia? -$ 4800 pluss strøm og vedlikehold.
Og gi den sinte fyren som sover utenfor, fem dollar hver kveld, så slipper du bråk.
Men den er alt i alt et røverkjøp.
I fjor, da jeg sluttet med podkasten min, etter en vanskelig stund med en kollega…
Poppy, din jævla merr. Beklager. Rediger ut det. Takk.
Ikke drep noen og prøv å gi meg skylden.
Ok, jeg bare tullet. Uansett, noen sa at jeg ble kansellert.
Om det å bli kansellert betyr å bruke et år
der du lærer å leve i henhold til din dharma, så ja, kall meg kansellert.
Jeg føler meg rolig fordi jeg i løpet av den tiden har utviklet noe viktig:
egenomsorgsritualene mine.
Hva jobber du med, Ms. Mora? Jeg prøver bare å gjette hva du vil bruke stedet til.
Kanskje til et kjærlighetsrede med en partner
eller et hjemmekontor til drømmefirmaet ditt.
Eller kanskje til fantastiske middagsselskaper.
-Jeg er ikke middagsselskapstypen. -Du må jo ha noe du elsker. Det har alle.
Kanskje ritualet ditt er å skrive dagbok eller å gå tur i skogen.
Jeg starter hver dag med et gjørmebad fra den legende jorden i Pacific Palisades.
Jeg prøver ikke å presse deg, men den er svært populær.
Om du vil ha den, bør du finne papirene dine.
Lønnsslipper, selvangivelser. Kanskje et brev fra husverten din.
Jeg er ganske sikker på at jeg definitivt har alt sånt. Garantert.
Ritualer gir oss et grunnlag og ro i en kaotisk verden.
Men elsker man et ritual for høyt, kan det bli en besettelse.
Vi må ta en prat.
Og før vi vet ordet av det, har ritualet som leget oss, blitt ødeleggende.
Er du klar til å sette i gang?
Har ingenting å si.
Absolutt.
Nei, denne er ikke meg.
Episode fire - sesong tre Det hvite rommet
De er så fredelige. Og så mange.
-Sa du 62? -Akkurat riktig antall.
Med 61 lurer du på om du mangler én, med 63 er du en gal fiskedame.
-Er det for mye? -For mye fisker?
For mye alt mulig. At jeg flytter inn, akvariet mitt.
Trampolinen min, gymnastikkballene mine. Du vet jeg liker å rulle fra rom til rom.
Du føler deg ikke kvalt?
-Nei, frue. -Ok.
Vidåpne luftveier. Lunger som et spedbarn.
-Joy, dette er ditt sted nå. -Jeg kan ikke tro det, Charlie.
For 35 år siden satt du i sminkestolen min,
og jeg tenkte for meg selv: "Han her vil dø alene." Og se på oss nå.
Vi bor sammen. Det er en drøm som har gått i oppfyllelse.
La oss feire. Skal vi gå i fiskebutikken?
Bortsett fra at vi har vært der to ganger i dag, så må jeg øve.
-Oliver maser om denne pratesangen. -Pratesang?
En sang der man hurtigsynger en masse informasjon.
Man gir den til ham som ikke kan synge.
Rapping, egentlig. Ser jeg ut som en fyr som kan rappe?
Utseendet ditt oser vel ikke akkurat av det, om jeg skal være ærlig,
men du har gjort vanskelige ting før. Hva med Brazzos, sesong fire?
Da figuren din måtte ta narkolangerne på en rulleskøytebane, og du sa:
"Jeg kan ikke ta en baklengs sving." Til du gjorde det.
Legen sa at han aldri har sett et lårben knekke sånn.
Det er ikke poenget. Charlie, du er en stjerne!
Og du så bra ut i de rulleskøyte-shortsene også.
Se på meg. Jeg begynner å bli heit. Jeg skal kjøle meg ned i fiskebutikken.
-Skal du kjøpe flere fisker? -Nei, bare kikke. Men sannsynligvis, ja.
Vi har et par minutter før prøven, altså før morderen kommer inn i rommet.
-La oss snakke om saken. -Hør her, noe har skjedd.
Jeg, som lenge har vært New Yorks mest uoppnåelige ungkar, er forelsket.
Akkurat. Denne varen er ikke tilgjengelig mer.
-Loretta, som du ikke har bedt ut ennå. -Jeg forbereder en perfekt date.
Om jeg skal bryte min egen regel og date en i ensemblet, må jeg gjøre det med stil.
Visjonen er nå: lunsj på Russian Tea Room. Eller er det for "putinsk"?
Vi har ikke kommet noen vei med å finne ut hvem som dyttet Ben ned heissjakta.
Vi må gå tilbake.
Gå til teatret, finne ut om Bens kollaps på scenen skyldtes gift.
-Jeg tror… -Er det om saken eller Loretta?
-Loretta. -Hold tåta.
Om det var gift, har vi faktisk en mistenkt vi kan ta en kikk på.
-Kimber. -Kimber.
Jeg elsker det. Det er så bra. Et raskt spørsmål. Må det være Kimber?
Hun er en av de få som faktisk kan synge.
-Du sårer meg. -Det var med vilje.
-Jeg jobber med vibratoen. Hør. -Takk, Ms. Merman.
Og greia med Kimber
er at jeg har funnet ut at hun har to millioner TikTokky-folk.
-Følgere. Jeg vet det. -Flott reklame.
Mens inspisienten vår er en førsteklasses grinebiter med tolv følgere.
Kan vi se i den retningen?
Kimber var den eneste skuespilleren som ikke ga Charles et lommetørkle.
Så hun kan ha prøvd å forgifte ham på teatret.
Da det ikke virket, dyttet hun ham.
-Gir det mening? -Jeg har en idé.
Er det sant?
Hva om vi kutter pratesangen, og jeg bare stirrer?
Herre min skaper.
En ting til om Kimber: I videoen fra garderoben som jeg så,
hørtes det ut som Ben kranglet med en kjæreste rett før han falt sammen.
Det ville forklare unnskyldningen hans til Kimber for at han gjorde ting vanskelige.
Vi må finne ut om de datet i hemmelighet.
-Vet du hvem andre som gjør det? -Du og Loretta. Og det gjør dere ikke.
-Ikke ennå. -Samme det.
TikTok-stjernen din har noe morderen trengte.
En måte å gi giften på.
Dere spør nok dere selv:
"Hvorfor ser Ben Glenroy, CoBro, ut som en 50 år gammel baby?"
Han eldes faktisk baklengs, og dette er grunnen.
Han bruker serumet mitt mot aldring.
Det stemmer. Mot aldring. Et serum. Og dere kan få det…
Kikker dere på serumet mitt?
-Hei. -Ja, fordi vi er helt imot aldring.
Ja.
Jeg kan sette dere på ventelisten, men etter at Ben ble
min uoffisielle talsmann, har jeg vært utsolgt.
Nå er det prøvetid, folkens. La oss holde oss til emnet.
Ja, akkurat.
Hvis alle er her, starter vi med Charles' pratesang.
Vent, hva sa du? Foran alle sammen?
Om seks uker skal du fremføre den foran tusenvis av mennesker,
så venn deg til å bli sett på. Dette er scenen.
Nå går det billedlig sett på stumpene for deg, konstabelen.
Du klamrer deg til tilregneligheten din og avhører tre usannsynlige mistenkte.
Spedbarn. Ja. Men hvem av Pickwick-trillingene gjorde det?
-Denne er litt plundrete. -Tom, få oss i gang. Takk.
Den føles raskere enn i går. Har den alltid vært sånn?
Det har den alltid, Charles.
Ta den bare litt langsommere.
Bare gå, Mabel. Dette er kjedelige skuespillgreier.
Nei, noe sier meg at jeg ikke vil gå glipp av det.
Hvem av Pickwick-trillingene var det? Hvem av dem kan ha vært så slem?
Gjør en liten elev emnet til et strev?
En liten historie for et barnerim
Hvem av Pick-jævla køllehuene var det? Hvem av de forpulte svina?
Forpul…
-Kan jeg gå ut og ringe terapeuten min? -Selvsagt.
Jeg vet ikke hva som hendte.
Hodet ble tomt, og jeg forsvant inn i en annen sfære.
Er jeg død? Har jeg tatt narkotika? Er jeg død og har tatt narkotika?
Du dro til det hvite rommet, bror.
-Hvilket rom? -Det hvite. En skuespillergreie.
En scenegreie. Gjør du en tabbe på TV, tar de en ny tagning.
Teatret har ikke noe sikkerhetsnett. Glemmer du, er det over.
Du er en isbjørn i en dokumentar om global oppvarming,
som holder seg fast i en liten isbit midt ute på havet, og venter på å dø.
Det skjedde med meg i 2014. Under Som dere vil ha det i Wilmington.
Jeg vet ikke hva jeg gjorde på scenen, men det fins bilder av penisen min på nettet.
Jeg kan bare anta at det var sånn det skjedde.
Ok. Vel, det er… Hvordan holder jeg meg unna det?
Jeg har taklet angst. En gang dro jeg til rommet og våknet to dager senere
på en pizzarestaurant i Yonkers.
Det er skremmende. Knepet er å finne ditt "lykkested".
Ok. Etter det vi nå har sett, trenger vi en fem minutters pause.
Eller kanskje fem år.
Unnskyld at jeg løy for deg tidligere da jeg ba om å få ringe terapeuten min.
Jeg har ikke en, bare fetteren min, Moses Morris fra State Farm,
som jeg ringer når ting går galt. Han hjelper meg.
Ikke nå, Howard.
Jeg vet at vi holder på å komme oss etter det der,
og jeg syns det er vanskelig å se deg i øynene, Charles…
Hva gjorde jeg?
-For tidlig! -Ikke klar!
…men vi må finne serumet Ben brukte under premieren,
og få det undersøkt. Tror du det er på teatret?
Det blir ikke lett. Howard har nøkkel, men vi kommer ikke inn om han ikke er i humør.
-Jobber han ikke for deg? -Det er et komplisert forhold.
Det har mange lag.
Jeg hørte deg nevne et vennskap med mange lag. Dere snakker vel om meg.
Hva tenker du om å slippe oss inn på teatret?
Etterforsker dere? Da må jeg vite det, som produksjonens øyne og ører.
Det er ingenting. Vi la bare igjen en genser.
-Du liker gensere, ikke sant? -Du vet at jeg liker dem.
-Det var faktisk en av mine. -La meg gjette.
En ullen en, uten noe særlig form,
med flekker i gult og oransje som ikke burde fungere,
men som likevel gjør det. Herregud, som de gjør.
Herlighet som jeg elsker genserne dine. Fortsett. Fortell.
Da vil du ikke at en skal ligge igjen på teatret, hva?
-Tenk på møllen… -Møll.
…som graver seg inn i stoffet og gnager hull.
Alle maskene i genseren faller fra hverandre.
Nei. Hold opp, Mabel. Jeg skal slippe dere inn, ok?
-Takk. -La oss hente den genseren.
Ok, du er et geni. Helt klart.
Og så sa Jonathan at jeg må finne lykkestedet mitt.
Et lykkested. Har jeg noe sånt? Jeg vet ikke, Joy, jeg er helt fortapt.
Du er nok bare sulten.
Ta den stressende følelsen og kanaliser den inn i en nydelig omelett.
Det er lykkestedet ditt. Måten du lager dem på, gjør at de burde vært på forsiden
av Frokostbladet, som ikke fins.
Hvem av Pickwick-trillingene var det? Hvem av dem kan ha vært så slem?
Fikk en baby mamma til å fly?
En historie med mye klin for et barnerim
Hvem av Pickwick-trillingene var det? Hvem hadde vett til å drepe så lett?
Vil en bror bli dømt for drapet på mor?
Dikke-dikkedikk! Nå må du eller du eller du erkjenne
Nå må det skje jeg må finne morderen blant de tre
Joy! Jeg klarte det!
-Jeg klarte sangen! -Hva?
Nå kan jeg knepet. Alt jeg må gjøre, er å lage en omelett.
I årevis har jeg lagd dem for å slappe av, og hjernen forbinder det med trøst.
Jeg er ikke mentalt sunn, men det er greit, for jeg kan sangen.
Charlie, dette er ikke bra. Omeletten dempet stresset én gang.
Tror du at du trenger omeletten? Aldri i livet!
-Den er en krykke. -Ja, den er det.
-Det er bra, ikke sant? -Se på meg, elskede.
Nå har du meg. Jeg er omeletten.
-Si det. -Du er omeletten.
Jeg skal passe på deg, Charlie. Akkurat som jeg gjorde med Ben Glenroy.
Han visste at om han krummet ett hår på det pene, lille hodet ditt,
ville han få med meg å gjøre.
Nå legger vi oss. Jeg har lest Kamasutra, og vi har ikke prøvd Antilopen ennå.
-Ok, bare én omelett til… -Charlie.
Antilopen.
Å, herregud. Det lukter som Jerry Orbachs skittentøykurv,
som jeg en gang tok en lur i. En lang historie.
-Hva er alt dette? -Bare premieregaver.
Alt har stått her, blomstene og kakene, åpne vinflasker. Det er som en skrekkfilm…
Som er noe jeg og Loretta kunne se på daten vår.
Men bør den være skummel? Er dater artige når alle panikksvetter?
Himmel og hav, Oliver, konsentrer deg.
-Beklager. -Her.
Hva i helvete gjør dere her?
Beklager at jeg var uhøflig. Jeg visste ikke at dere skulle komme.
Vil noen ha neslete? Den får håret til å vokse jævlig fort.
Bor du her?
Nei, jeg driver skjønnhetsimperiet mitt herfra.
Ikke si til Howard at jeg har kopiert nøkkelen. Dere skal få kollagenpulver.
-Ikke gratis. 20 prosent rabatt? -Det er ikke nødvendig.
Kan det gjøre noe med kjakene mine? Få dem fastere?
Serum mot aldring
Ja.
Du klarer ikke å slutte å tenke på serumet mitt, hva?
Nei, hvem ville ikke vært besatt av Bens yndlingshudprodukt?
Han brukte det alltid.
-Selv på premieren? -Selvsagt.
Og flasken han brukte, er det denne?
Folkens? Er dere her? Advarsel: Jeg lukter av egg.
-Er det Charles? -Han har disse mini-slaganfallene.
Ikke bli bekymret. Vi kommer straks tilbake.
-Visste ikke at Kimber var her. -Ikke vi heller.
Vi må få henne til å prate.
Kan dere engang snakke med en på min alder?
Nei. Og du teller ikke, fordi du føles som en gammel dame.
Det gjør hun. Jeg ville sagt 72, kanskje 75.
Så smigrende. Jeg tar meg av dette.
-Jeg kan bare jenteprate. -Kan du det?
-Ja. -Det tror jeg ikke.
Jo da. Bare gå og let i Bens garderobe etter spor.
-Men garderoben hans er låst. -Ta det med ro, jeg har med dirkene mine.
-Jeg kan være nyttig. -Går det bra der ute?
Hei, mama.
Ja, vi er liksom, yas, og jobber og slay, og her borte, liksom.
Yas, queens.
Mama?
Dette vil du elske.
Det er egentlig hundemat, men tørrforet mitt passer 100 % til mennesker.
Bygg, chiafrø og torvessens, og masse andre greier.
-Og det hjelper mot hjerteorm. -Takk.
-Må du ta den? -Nei, det går bra.
Så du får til alt dette? Virksomheter, TikTok og en skuespillerkarriere.
Du vet hvordan det er. Å være på vår alder her… Du må jobbe om du vil klare deg.
Å ja. Jeg forestiller meg at det må være tøft, å holde styr på alt.
-Og ha kjæreste. -Hvem har sagt noe om en kjæreste?
Det gikk rykter. Om deg og Ben.
En "showmanse".
Du har slitt med den låsen i over to timer. Jeg syns vi bør ta pratesangen.
-Trengs ikke. Alt er i orden. -Det har den aldri vært.
Jeg sa at alt er i orden.
Ja vel.
GARDEROBE
Herregud.
Vi er i en død manns garderobe, full av døde blomster.
Det blir ikke verre.
Jo, det gjør det faktisk.
Så, som alle andre antok du at jeg lå med Ben.
Det går bra.
Det er en del av å være forestillingens troskyldige unge kvinne.
Alle tror at du vil komme til sengs med stjernen. Jeg ville det på en måte.
-Nå er jeg forvirret. -Jeg ville ikke ha sex, men støtte.
En tåpelig post fra Ben om at han var avhengig av serumet mitt.
Jeg skrev til og med teksten.
"Jeg er CoBro i filmene, men i hverdagen vil jeg ikke ha slangeskinn."
-Det kunne bearbeides litt mer. -Et førsteutkast.
Poenget er at han lovet å hjelpe meg.
Sa masse om å styrke kvinnelige gründere, men han trakk seg i siste øyeblikk.
Derfor føltes det greit å selge premieregaven på eBay.
-Lommetørkleet. -Jeg fikk et par hundre,
men nå føler jeg meg skyldig for å ha gitt bort det eneste jeg fikk av ham.
Ben var ikke en enkel person, men han kunne være søt.
Han var streng mot seg selv. Du skulle sett ham på premieren.
Han hadde panikk for et rødt merke han hadde i ansiktet.
Rødt merke? Hvor fikk han det fra?
Vet ikke. Men han fikk noen til å dekke over det.
Mens jeg drukner i et serum jeg ikke får solgt samme hva jeg gjør.
Greit, det er bare vaselin blandet med club soda, men flasken er kjempesøt.
Dette er veldig viktig. Hvem var i Bens garderobe sammen med ham?
Jeg aner ikke. Men vedkommende var veldig dyktig.
For da han kom ut, var det røde merket borte.
Øh, vi trenger deg.
Bare et øyeblikk.
Helvete heller.
JÆVLA SVIN
-Ok, hvem sin leppestift er det? -Jeg vil tro at den tilhører morderen.
-Jeg har en teori. -Å ja?
Garderobedamen Goldie.
-Hvorfor sa du det? -Fordi hun kan erstattes.
Det vil ikke påvirke forestillingen om Goldie havner i fengsel.
Det avgjørende er å finne en morder som ikke koster meg en Tony.
-Flott. Det hjalp veldig. -Unnskyld meg, jeg må hjem.
Joy sender meg nye bilder av pirajaer. Jeg er redd hun har kjøpt en til akvariet.
-Ordner du dette, Mabel? -Jo da, jeg fikser det.
Du kan ikke overse meg for alltid.
Greit, hvor skal vi møtes?
-Kan vi gjøre dette fort? -Mabel.
-Nå klemmer jeg. -Ikke jeg.
Nydelig forvandling. Jeg leste om det. Kveldsgjørmebadene dine.
Sa jeg det? Jeg er festlig.
Det er utrolig hvor mye dampende hestedritt
du kan gi publikum om du sier det er økologisk.
Så alt var en bløff. Året med å lese og lære og "å ta pusten alvorlig".
Jeg gjorde mye av det. Jeg dro på stille retreat.
Jeg satt på huk over et speil og feiret vulvaen min.
Men nå holder det. To uker i tunika, og så kan jeg gå tilbake til det jeg elsker.
-Hva er det? -Det samme som deg. Mord.
Sett deg. Jeg skal lage te. Jeg må snakke med deg om noe.
Kom igjen. Hva annet skal du?
Beklager at vi er sene. Kattene våre hadde en lekeavtale.
Det fine var at Sevelyn og Chopin likte hverandre. Det var litt kleint først, men…
Det er vanskelig å overdrive hvor uinteressert jeg er. La oss komme i gang.
Jeg gleder meg til å se din nå feilfrie pratesang. Tom, vær så god.
-Nå kommer den. -Og Charles, husk. Ungene er morderiske.
-Syng. -Takk, Tom.
Hvem av Pickwick-trillingene var det? Hvem av dem kan ha vært så slem?
Fikk en baby mamma til å fly?
En historie med mye klin for et barnerim
-Hvem av Pickwick… -Unnskyld meg.
Hva i helvete foregår med hendene dine?
Jeg holder bare takten. Det er en liten koreografi jeg har lagd.
Jeg syns at den krydrer sangen litt.
-Vispet du? -Hvorfor gi det en merkelapp?
Det er konstabelen som dukker frem. Jeg vet ikke hva han gjør.
-Han lever sitt eget liv. -Jeg hater det. Bare syng.
-Men jeg syns… -Hendene på ryggen, Charles. Takk.
Hvem av Pickwick-trillingene var det? Hvem av dem…
Jeg har buksene på meg, det er et godt tegn.
Jeg har aldri hørt noe så grisete som du akkurat sa!
-Tom er kristen, Charles! -Ta deg fri. Finn en prest. Be det vekk.
-Unnskyld, Tom, jeg vet ikke hv… -Nå tar jeg kontroll over situasjonen.
Gå inn på kontoret mitt.
-Det er sangen. Den gjør meg gal! -Er det sangen?
Jeg er ingen psykoanalytiker…
Selv om jeg fikk Idina Menzel vekk fra et stup en gang.
Den tar jeg en annen gang, men jeg lurer på om det foregår noe annet.
-Som hva da? -At Joy flytter inn.
Det er en stor forandring. Du har vært alene så lenge jeg har kjent deg.
-Du har også vært alene. -Ja, men ikke på en trist og tragisk måte.
Greit. Jeg innrømmer at jeg sliter.
Jeg vet ikke hva som er galt.
Jeg vil være fyren som klarer dette, som kan dele hjemmet sitt med en kvinne,
og om nødvendig, 62 fisker.
-Det er mange fisker. -Ikke sant?
Jeg skal ikke følge instinktene mine nå, og si noe hyggelig.
Kanskje du ikke behøver å forandre deg. Kanskje du er den du er, og det er nok.
Noen mennesker skal kanskje være alene, og jeg er muligens en av dem.
Men hvordan sier jeg det? Hun flyttet akkurat inn.
Du vil finne ordene. Gjør det enkelt og ikke tenk for mye.
Du bør kanskje følge ditt eget råd.
Dette øyeblikket handler om dine emosjonelle svakheter, ikke mine.
Tenker ikke du for mye på den store daten din?
Greit.
Middag?
Send.
Altså. Om jeg skal tilbake til true crime, må det gjøres strategisk.
-Der kommer du inn. -Jeg? Hva skal jeg gjøre?
Bli partneren min. Blodige Mabel-timen, produsert av Cinda Canning.
-Jeg har partnere. -De gamle gutta?
Nei, de er opptatt med å lage enda en Broadway-fiasko. Hva står du igjen med?
Hva skal du gjøre når folk slutter å krepere i Arconia?
Har du tenkt på det? Nei. Blodige Mabel føles veldig som forrige sesong.
Du bør tjene penger på det nå, ellers kan det være for sent.
Jeg kan selge kombucha eller åpne esker på YouTube. Du vet, en bijobb.
Du brukte ett år på å male én vegg. Du er ikke kjent for å få ting unna.
Det jeg tilbyr deg, er rammer. En lønningspose.
Du trenger kanskje et comeback. Det gjør ikke jeg.
-Jeg er opptatt med en sak nå. -Du er… Vent, hva?
Ben Glenroy. Din heldige merr!
Mordene faller jo bare rett ned i fanget på deg.
Selvsagt. Som om du ville stå der og håpe på at politiet klarte det?
Jeg har ikke kommet så langt. Den beste ledetråden vår løp ut i sanden.
Du kan løse dette med riktig partner.
Gutta er distraherte og gamle.
Av og til har de mat på kinnet uten å vite om det,
og jeg må knipse den vekk, og det er fælt. Men de er gutta mine.
Så vakkert.
Hva med penger? De får folk til å skifte mening. Jeg skriver ut en sjekk.
-Jeg vil ikke ha den. -Hva om jeg legger til en null?
-Nei. -En til?
-Nei. -Ok, bra, for det er faktisk for mye.
Men tenk på det. For tilbudet står ved lag.
Det midterste, ikke det siste. Vet ikke hva jeg tenkte på.
Så jeg sa til fiskene: "Oppfør dere pent denne uken, og så skal dere få en godbit."
Og se. En skatt!
Vi må ta en prat. Undersøke hvordan det går nå som vi bor sammen.
Det har gått 48 timer.
Du vet, jeg har alltid bodd alene.
Jeg har vært samboer nå og da.
Men selv da gjemte jeg meg for det meste på badet
og ventet på at vedkommende skulle gå så vi ikke skulle være i samme rom.
-Noe som kan være så besværlig. -Charlie, du er kjemperar.
Men jeg er bra for deg, og du er bra for meg.
Det er som med fisk. Det tar litt tid å få til pH-nivået i tanken.
Men når du gjør det, trives alle. Hva er det du vil frem til?
Hva jeg vil frem til? Det jeg vil frem til, er…
-Samme hva jeg gjorde, er jeg lei for det. -Lei for det?
Charles-Haden Savage, det ville være en ære.
Svaret er ja. Jeg vil gjerne gifte meg med deg!
-Dette var en artig vending. -Gratulerer?
Er det ikke utrolig? Vi skal bli spleisa.
Du fant leppestiften min.
Som dette ikke allerede er den beste dagen i mitt liv.
Det er ingenting jeg hater mer enn et ufullstendig sett.