Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Оп!
Чого така серйозна? Хвилина ганьби — і ти вдома.
Ми готові.
Юлю, дай старт!
Увага!
Оп!
Оксано, тринадцять і один.
Ти сьогодні ще на крок ближче до своєї мрії.
Попереду олімпіада.
-А ти, на жаль, все. -Як все? Так в мене просто коліно.
Так лікуй своє коліно.
З такими результатами я вас катати по Україні не буду.
Так, завтра — індивідуальне, а ви відпочивайте.
-В мене реально… -Розмову закінчено.
Та в ме…
Щось ти дуже борзою стала.
Я що, маю перед тобою вибачатися?
Знаєш що? Треба більше тренуватися, а не ночами жерти.
-На вечірку зібралась? -Ану віддай! Віддай!
Так! Що тут відбувається?
Заберіть її! У неї дах від успіху зриває!
Лікуй свої ніжки.
Тобі кінець! Чуєш?
Це нормально?
Віро, можеш мені, будь ласка, сукню дати?
Оксано, де тебе носить?
Давай швидко!
Це смішно?
Ну що?
В тебе все життя шкереберть з твоїм бігом.
Як мені людям в очі дивитися? Такий сором.
Я думаю, Оксана все розуміє… і вона виправиться.
Так, доню?
Наступного разу вона на сцену вийде гола.
А це вже, мамо, ексгібіціонізм.
На концерті люди були з музичного училища.
Мамо, я взагалі кину цю віолончель, мені набридло.
З музикою в тебе завжди буде кусок хліба. Завжди.
Мамо, ну чого ти дратуєшся?
Тому що ти не розумієш, що часи бувають різні.
Знаєш що, мамо? Займайся, будь ласка, собою,
а я якось сама розберусь.
Ми все чудово розуміємо. Ми теж займалися спортом.
-Я розумію, що ви хочете як краще. -Тату, дай хліб.
Ну, спорт — це добре.
Але ти занедбуєш не тільки музику, але і навчання.
Вона живе якимось примарними перспективами.
Примарними?
Ти знаєш, який в мене час на спринті?
Ви просто мене не розумієте.
Мамо, в мене є мрія.
Це тому, що президент у Києві олімпійцям квартири роздає.
-Ось яка у неї мрія. -Та пішла ти!
Ми все розуміємо. Все!
Ну так чому ви мене тоді не підтримуєте?
Тому що, доню, я дуже добре знаю, скільки спортсменів отримують медалі,
а скільки — розбиті долі.
Ну от Олена, бери приклад з неї.
Вона вчиться добре, на додаткові ходить.
І вона поступить.
Вибачте, що я не Олена.
А ти куди зібралась?
Віра написала, що я забула в неї ноти.
Хочеш — перевіряй.
-Привіт. -Привіт. Поїхали.
Мама?
Ну як завжди.
Нічого.
-Йди сюди. -Макс…
-Ну я так скучив… -Макс.
Ти що, бухий?
-Та все нормально. -Макс, зупини, я сказала!
-Та все нормально… -Я сказала: зупини!
Ти що… Оксано!
Стій!
Ну що таке?
Ну я ж не п’яний, подивися.
Пів бокала, в друга день народження. Ну що?
Ти нормальний?
Ну що «нормальний»? Все, давай так.
Забули про машину, будемо гуляти. Так?
Все. Давай гуляти.
Де твій розум?
Ну так я його втрачаю від тебе.
Угу…
Макс!
Ну чого ти?
Ми через тиждень їдемо разом до Дніпра. Ти і я.
Потім рекорди, вечірки, інтерв’ю, камери.
Ти і я — разом.
Макс.
Так.
Ми виберемось звідси, я тобі обіцяю.
А що далі?
Далі…
Поїдемо в Штати, будемо тренуватися там і матимемо купу грошей.
Тренуватися?
Послухай.
У неї є мрія.
Давай вона буде тільки по суботах ходити?
Я, Сашо, хочу, щоб наші діти щасливі були.
А не те, що ми.
Коли нас з того спорту просто викинули на вулицю.
Зараз у дівчат інше життя.
Воно ще складніше.
Тому і треба їх скеровувати. От і буде їм щастя.
Щастя…
коли вони самі роблять своє щастя.
Зробимо так:
в неділю будеш займатися бігом.
Але пообіцяй, що музику не кинеш.
Дякую, мамо.
А мені тоді новий плеєр.
А про плеєр ніхто і не почув.
От побачите: ви будете мною пишатись.
Дивись, я запам’ятав.
Доню…
Мамо…
Допоможіть!
Оксано…
Лікаря!
Доню, все буде добре.
Доню.
Добрий день.
-Доброго дня. -Добрий день.
Ну-ну-ну. Тихо-тихо. Різких рухів зараз тобі робити не треба.
Наше з тобою завдання — робити вправи для очного нерва
та спостерігати динаміку.
Угу?
Привіт.
Дякую.
Дуже гарні.
Як почуваєшся?
Нормально.
А лікарі що кажуть?
Додому скоро?
Поки що постійні обстеження, вправи.
Очі всякою фігнею капають.
Але нічого серйозного ж, ні?
Ні.
Макс.
Що?
Дякую, що ти в мене є.
Угу…
Так. Подивись.
Угу. Добре.
А так?
Відчуваєш якісь зміни?
Ні.
Розумієте, в неї уражена зона мозку.
З очима в неї все нормально.
Десь відбувається збій імпульсу.
Тримати Оксану в лікарні потреби вже немає,
ви завтра можете забрати її додому.
В знайомій обстановці їй буде легше адаптуватись.
-Адаптуватись? -Так.
Їй і її мозку треба адаптуватися до нового життя.
Ну такого ж не може бути.
Ну, медицина зараз така… вона…
Бачити, як раніше, вона більше не зможе.
І що тепер?
Я. Давай.
Це нічого.
Допоможи.
Не треба.
Доню.
Не треба, я сама!
Я тобі плеєр принесла.
Може, хочеш музику послухати?
А може, ти мені ще казки читатимеш?
Набери мені, будь ласка, Макса.
Давай.
Ти ж розумієш, що він не бере трубку тільки від тебе?
Щоб ти знала, він на зборах.
Хочеш почути Макса? Давай тоді наберемо з мого.
Ау!
Скоро…
-Алло? -Хто це?
Алло?
Оксано, давай спочатку заспокоїмось. Добре?
В мене чемпіонат скоро. Я ж не можу сидіти весь час біля тебе.
Весь час біля мене?
Макс, ти там перегрівся?
Хто це? Марік?
Та пішов ти.
Лайно, Оксано, він і з КМС лайно.
Збірна Австралії посіла перше місце на олімпіаді.
Подивись на дошку.
Добре.
А зараз? Є якісь зміни?
Ні.
Може, є якісь додаткові дослідження?
Зрозумійте, атрофія рецепторів — це назавжди.
Це велике диво, що вона взагалі не втратила зір.
Оксано?
Доню. Доню, відчини.
Оксаночко.
Доню, давай поговоримо.
Ми поїдемо з тобою до інших лікарів. Ти чуєш?
Ти куди зібралась?
Все добре.
Я хочу прогулятися.
То я з тобою.
Оксано. Оксано, стривай. Куди ти?
Оксано!
Куди ти преш?
Ти з глузду з’їхала?
Відведи мене на стадіон.
Так, мамо.
Ні, не хвилюйся.
Все добре. Ми трохи погуляємо.
Так.
Слухай, а купи води.
Будь ласка.
Ну добре.
Тільки нікуди не йди, бо мама мене вб’є.
Ти диви.
О, хто тут у нас?
Оксано, привіт!
Що, ти як?
Скучила за бігом?
Слухай, руки прибери, поки ціла!
А Макс сказав, що ти зовсім сліпа.
-Скільки пальців бачиш? -Та пішла ти!
Прощавай, олімпіадо.
З калік грішно сміятись.
Правильно говорити — «людина з особливими потребами».
Наші співчуття. Ми скинемось на собаку-поводиря.
Слухай, сама ти каліка!
Я будь-кого з вас обжену навіть зараз.
Не сміши.
Що, знову коліно болить?
Я з каліками не бігаю.
А ти спробуй.
Побачимо, хто з нас каліка.
-Ну давай. -Давай.
Давай.
Посунься.
На старт!
Увага!
Оп!
Блін.
І що нам за це буде?
Пішли звідси.
Оксано!
Боже, я ж просила тебе нікуди не йти.
Як ти?
Давай.
Я сама.
Про що ти взагалі думала?
Ти нормальна?
Стій.
Мені потрібна твоя допомога.
Я бачу лінії.
І що?
Ти не розумієш. Якщо я бачу лінії, то я можу між ними бігти.
Угу. Іди розкажи про це батькам.
Ну ти ж сестра,
ти ж знаєш, що я не впораюсь без тебе.
Оксано, йди спати.
Так, це дуже класна штука. А де ти її бачила?
А ви куди? Це я не тобі.
-Ми… гуляти. -Гуляти.
Їй же треба свіже повітря.
Ну і що?
Як ми будемо бігати?
Просто біжи поруч і скеровуй мене. Давай.
Все.
Я більше не можу.
Відчуваю себе на всі сто.
І знову попереду.
Пішла, пішла.
Давай, тримай. Скоріше. Назад.
Як я хочу звалити звідси…
Переїхати кудись.
Вивчитись. Знайти нормальну роботу.
Потім подорожувати.
А в тебе які плани?
Хочу відновити результати,
потрапити до крутих тренерів.
Ну не знаю там, Балуха чи Сорочана.
Я пішла на старт, а ти чекай мене на фініші. Добре?
Добре.
Давай! Біжи!
Ти що тут робиш?
Батьки про це знають?
Заходь.
Ви чим думали?
Ти чим думала? Який біг?
Лікар сказав — ніяких навантажень. Навіть щоб вона не хвилювалась.
Ви що, здуріли?
Ви б ще на автоспорт записалися.
А тобі все жарти?
А я не жартую.
Я тут повністю на твоєму боці.
Олена тут ні до чого.
Це моє рішення, і я буду займатись далі.
Ось воно як?
Я і так майже сліпа.
Але коли я бігаю, відчуваю себе нормальною.
Розумієте? Повноцінною.
І я буду бігати, хочете ви цього чи ні.
Вона це серйозно?
Поговори краще з тренером. Хай бігає раз у тиждень.
Я буду допомагати.
Може, поговориш з тренером?
Мамо…
-Дуже вас прошу… -Ні! Звісно, ні.
Я не буду брати на себе таку відповідальність.
Від мене вимагають результат. Від цього залежить бюджет.
Я не збираюся бути їй нянькою.
Сестра буде за нею наглядати.
Я краща за будь-кого з них, дайте мені шанс.
Оксано, якщо раптом щось не так. Я не хочу в тюрму.
Ми напишемо розписку.
Що ми, в разі чого, не будемо мати ніяких претензій.
Добре.
З розпискою.
В понеділок.
Так-так, повставали! Ану працюємо!
Оксано, що я роблю?
О, зараз щось цікаве буде.
Дівчата, привітайте Оксану.
-Вона знову з нами. -Це що, жарт?
Ця каліка не має займатися з нами на одному стадіоні.
Жарт — це твої результати.
А тут я вирішую.
Питання є?
Розминайтеся.
Увага.
Оп!
Це можуть бути наслідки перевантаження або стресу.
Вона знову бігом зайнялась.
Яким бігом?
Ви що, мама, жартуєте зі здоров’ям доньки?
Чудово, в мене слів немає.
Оксано, може, досить експериментів?
Поправиш здоров’я — тоді поговоримо про твій спорт.
Мамо…
Я вирішила брати участь у змаганнях.
Переможці поїдуть на чемпіонат України.
Мамо, я маю спробувати.
Дивись.
Все, я чекатиму тебе на фініші.
На старт!
Увага!
Молодець.
Ну що, де те стерво?
Он.
Гей!
Скільки пальців бачиш?
Та пішла ти!
Угу.
Ти їх зробила.
Ще й як.
Ти знаєш, навіть якось не віриться.
Дякую, що допомогла вмовити маму.
Кожен раз це якась битва.
-Це ж мама. Зараз. -Ну так…
Все, заходьте! Хвилина — і їдемо.
Твоя сумка лежить ліворуч. Попросиш — подадуть.
Добре.
Хто не встигне, до Києва буде пішки йти.
-Давай. -Добрий день.
Привіт. Не переживай. Я оберігатиму її як рідну.
Оксаночка тепер наша надія.
Дякую.
Тримайся.
Ну все-все.
Поїхали, давай.
Гей!
Де тебе носить? Давай швидше.
Вибачте, будь ласка.
-Давай допоможу. -Не треба.
Оксано.
Я був на зборах. Ти ж знаєш, яка там метушня.
Макс, я тобі давно вже все сказала.
Оксано, у мене реально не було часу. Ну вибач.
-Давай спробуємо спочатку! -Віддай мені, будь ласка, сумку.
-Стій… -Я сказала віддай!
-Заспокойся. Чого ти кричиш? -Мені боляче.
Добре, вибач. Слухай, давай спробуємо, ну?
Не чіпай мене!
-Йди сюди! Куди ти… -Я сказала відпусти!
-Все нормально? -Так, ми розберемося.
-Оксано… -Макс!
-Вона не хоче розмовляти. -Чувак, можу по-іншому тобі…
Рука!
Це твоя сумка?
Так, дякую.
Я Сергій.
Я Оксана. Дуже приємно.
Слухай, вибач мене…
Все нормально.
-Пішли-пішли. -Дякую.
Підіймайся.
Та пішов ти.
Сорочана бачила?
Кажуть, він новеньких набирає.
-Збірна — це так круто. -Ну що?
Ти готова?
Угу.
Все нормально?
Ти ж розумієш, що тут всі?
Треба показати себе достойно.
Від цього багато залежить. Ти це розумієш?
Повертайся.
Ти ж не осором мене.
Що таке?
Оксано? Все добре?
-Так. -Точно?
Так, все нормально.
Ось ця наша.
Ставай, я подивлюся.
Ти, головне, не хвилюйся, все буде добре. Чуєш?
Я на фініші.
Увага!
-Я перша? -Ти ж мене мало не збила.
Вибач, я не знаю…
-Ти що накоїла? -Я?
Ти ж бачиш лінії? Навіщо ти забігла на чужу доріжку?
Я не знаю, це якось випадково вийшло.
Розумієш, що нас дискваліфікували. Ти це розумієш?
-Тренере, нас… -Що?
-Наступного разу я… -Наступного разу не буде.
Оксано, це кінець. Все, давай, збирай речі, відпочивай.
-Послухайте, я… -Я вже все сказала!
Ти щойно бігла стометрівку?
Я.
Ну що ж, біжиш добре.
А старт як у старого віслюка.
Слухайте, йдіть ви знаєте куди?
Емоціям, дорогенька, не місце в спорті.
Ти ще й досі тут? Так, перевдягатися і в автобус.
-Куди ти зібралась? -Це не ваше діло.
Тобі потрібне особливе запрошення? Ану бігом в автобус.
Послухайте, у вас є моя розписка.
Якщо зі мною щось станеться, то ви не несете ніякої відповідальності.
Так що вибачте, я з вами не поїду.
Ти збожеволіла?
Я маю за тобою бігти? Оксано!
Оксано!
Оксано.
Привіт.
Я Сергій. Пам’ятаєш? Ми біля автобусу познайомились.
Так.
Вибач, мені треба йти.
Зажди. Все нормально?
Може, тобі допомогти? Підвезти?
А ти знаєш, де тренує Сорочан?
Знаю.
А можеш мене туди відвезти?
Можу. Без проблем.
Поїхали.
Дякую.
Оксано, моя машина тут.
Вибач, я…
Я погано бачу.
Я погано чую.
Інколи.
Поїхали.
Дякую.
Я сподіваюсь, ти не маніяк.
Ні.
Я не маніяк.
На старт!
Ногу поправ.
Увага!
Мамо.
Віталій Сорочан. Я вам про нього розповідала.
Мамо, не починай, будь ласка.
Послухай, це мій останній шанс увійти до олімпійської збірної.
Дивись, це він.
Все, мамо, бувай.
Чого стоїмо? Я за вас буду бігати?
-Вибачте, ви Віталій Сорочан? -Ну?
-Я хочу у вас тренуватись. -Я вже всіх набрав.
-А може, ви подивитесь, як я… -Дівчинко, я зрозуміло сказав, що ні?
Ну ви ж відбираєте талановитих спортсменів.
Я приїхала з іншого міста. Я дуже хочу займатись у вас.
Ну добре. Я візьму вас, якщо пробіжите на рівні хоча б з нею.
-З майстром спорту? -Ну мені гірші в команду не потрібні.
Ну як, біжите?
Так. Я зараз.
Розминайтеся.
-Дмитре… -М?
Даси старт.
Впевнена?
Так.
Я сама.
Ти звідки?
Та так, здалеку.
Ну що, готові?
Так.
На старт!
Увага!
Оп!
Жива?
-Руки, ноги цілі? -Як я пробігла?
За скільки я пробігла?
Добре пробігла.
Ти не бачиш, куди біжиш.
В неї зір скаче, але вона дуже хоче у вас тренуватися.
І після аварії я тренувалась на місцевому стадіоні.
Ну, потім поїхала на всеукраїнське, але там не склалося.
І потім ти мене послала. І ось ти тут.
Ясно.
Вибачте, будь ласка, я…
Я вас не бачила.
А скажи мені, Оксано, ти чого бігаєш?
Гроші чи слава?
Коли я бігаю, я відчуваю себе живою.
Перший раз бачу таку чесну дівчину.
Семеновичу, нам ще документи готувати.
Я можу відмовитись від спортивної стипендії.
Оксанко, я буду відвертим із тобою.
Наш спорт — це навантаження, піт, сльози, розчарування.
У світі шалена конкуренція,
а твої шанси на успіх, вибач, мізерні.
Я розумію, але я буду боротись за будь-який шанс.
Ну добре. Твій телефон у мене є, я подумаю і подзвоню тобі.
А нащо ви її мучите?
У неї моторчик є там, де треба.
Але ви ж не візьмете баласт заради моторчика.
Навіть не знаю, як тобі віддячити.
Гроші ти не береш. Витратив цілий день на мене.
Так.
Сліпа бігунья — такого ти ще точно не бачив.
Ну, ти просто незвичайна дівчина.
Я розумію, що ти це всім дівчатам кажеш.
Але все одно приємно, дякую.
Образити ти теж можеш.
Ні, я просто реалістка.
Я розумію, що вже іншою не стану.
Ну і нормально, не будеш помічати багато чого зайвого.
Або бачити.
Гарний жарт.
Ага.
Знаєш,
навіть якщо Сорочан мені не зателефонує, то…
це все одно найщасливіший день мого життя.
Правда?
Я бігла з майстром спорту.
Круто.
Алло?
Дякую.
Так?
-Це вони? -Угу.
Он Сорочан.
Потримай, будь ласка.
Давай.
Привіт.
Знайомтеся, це Оксана.
Вона спробує з нами тренуватись.
-Привіт. -Привіт.
Я не знаю, що ти про мене чула,
але в мене є кілька правил.
Перше — тренування можна пропустити, хіба якщо ти…
Помер.
Зрозуміла.
Ну а по-друге, я до біса нудний і щодня обіцяю лише одне — піт і сльози.
З батьками я поговорю, а жити будеш у гуртожитку.
Тож п’ять кругів у середньому темпі. Бігом.
Бігом-бігом.
Увага.
Оп!
Стоп!
Вистрілюй себе, вистрілюй.
Старт — це третина всього.
Давай ще раз.
Давай-давай.
На старт.
Увага.
Оп!
Стоп! Давай ще раз.
Давай-давай, не кисни, давай.
Увага. Оп!
Шнурки зав’яжи.
Ану постав. Постав.
Ти бодібілдер чи ти бігун?
Навіщо стільки начепила?
Ну я раніше так робила.
Забудь. Треба малою вагою і активно.
Знімай.
Раз. Раз. Раз.
Коліно гостріше. Гостріше коліно!
Раз. Раз.
Так, стоп.
Не хочеш піти додому?
-Ні. -Ні.
Ну давай ще раз. Давай.
Давай, почали.
Увага.
Оп!
Дай сюди.
Перші кроки маєш бігти в нахилі.
В нахилі, зрозуміла?
Давай.
На старт. Увага.
Оп!
Давай назад.
Зрозуміло?
Давай ще раз. Давай.
Ну що, Бобік здох?
Як думаєш, що є невід’ємною частиною спорту?
Систематичність тренувань,
наполегливість.
Угу. Вміння відпочивати і відключатись.
Ну шо, Семеновичу, як там баласт?
Ти списки даєш? Сьогодні останній день.
І її теж?
Окей.
На старт.
Увага.
Ура! Швидше! Уперед!
-Ти молодець! -Дякую.
Дякую, тренере.
Вітаю, але це я.
Віталію Семеновичу, блакитний — наш спільний колір.
Я зрозумів. Ну що, дівчинко?
Молодець, вітаю.
Тепер ти КМС.
Дякую.
Це все завдяки вам.
Ну все, відпочивай.
Відпочивай. Все.
Дякую.
Як зараз пам’ятаю, коли тато дивився олімпіаду,
там якраз був біг із бар’єрами.
І я настільки була вражена,
що наступного дня попросила відвести мене займатися бігом.
А потім?
А потім з’явилась недосяжна мрія про олімпіаду.
А потім…
потім з’явився ти.
Ти допоміг мені,
без тебе все було б неможливо.
Дякую.
Тепер залишилось пройти медкомісію, і я у збірній.
Я тобі дещо привіз зі змагань.
Клас.
А що це?
Це Давид, який здолав Голіафа.
Пам’ятаєш, ти казала, що Сорочан тебе порівняв.
Так.
Дякую.
Я тут почекаю.
Читайте лівим оком третій рядок знизу.
«Н».
«К », «И».
Гаразд. Правим.
«Н»,
«И»,
«Б».
Здається, «M».
Здається?
Точно «M».
Тобто чітко бачите?
Так.
Угу.
Чудово.
Це дуже чудово.
Лишився лише комп’ютерний тест. Давайте.
Сюди підборіддя, лоб.
Так, не рухайтесь.
Все, дякую.
Зрозуміло.
І куди ж ви…
…зібралися з таким зором?
А що? В мене все добро з зором.
Ще й брешете.
Чи ви думали, що до вас ніхто не здогадувався завчити літери?
Але комп’ютер не обдуриш.
Послухайте, я…
Я маю увійти до збірної.
Яка збірна? Про що ви?
Будь ласка. Може, ми якось домовимось?
Здається, ви мене погано зрозуміли.
Вам інвалідність потрібна, а не спорт.
Ну що, все нормально?
-Віталій Семенович, вибачте. -Ух.
Ви витратили час на каліку, а калікам не місце у збірній.
Так.
Заспокойся.
Нічого ще не втрачено, я поговорю з ними.
Уже пізно. Це все.
Оксано.
Є один спортсмен з Дніпра,
потрапив у аварію.
Думав, що все, життя скінчилося.
Зламався.
Але тренер не переставав вірити в нього.
Він довів йому, що надія є завжди.
Його взяли в паралімпійську збірну.
То, може, і для таких, як вона, є категорія?
Семеновичу.
Ну шанс є.
Не хочете спробувати?
Угу, можна спробувати.
-Ну, тоді з вас… -Закупка нових бар’єрів?
Можна і бар’єрів.
Може підемо на паровозиках покатаємося в парку?
Давай-давай біжи, що ти!
Оксано, я тебе прошу, не їдь.
Ти ж можеш тренуватись.
Нічого не вийде.
Чекай…
Послухай,
я не хочу псувати тобі життя.
У тебе все попереду.
Оксано, я тебе люблю!
Тренере.
Оксанко, життя — дуже складна річ,
але якщо ти маєш ціль, хочеш до неї дійти —
треба знайти вихід.
Я розумію.
Що мені робити?
Повірити в себе і пройти деяку медкомісію.
Тренер пропонує пройти медкомісію,
щоб потрапити на паралімпійські чемпіонати.
Виявляється, є категорія для людей, що погано бачать.
І? Ти сумніваєшся.
Це ж прямий шлях до олімпіади.
До паралімпіад.
Ну то і що?
Це спорт, змагання.
І найголовніше — ти зможеш бігати.
Це ж була твоя мрія.
Ну так.
Послухай,
тобі треба бігти.
Чуєш? Треба.
Треба, щоб весь світ знав, яка ти крута.
Якщо треба буде якась допомога в тренуваннях — я допоможу.
Ну чого ти?
Що відчуваєш?
Легкість.
Тобі треба відчувати кайф від тренувань.
Через силу результату не буде.
Напружилась — розслабляєшся.
Ну що, відпочила?
Давай, сідай за весла і покатай мене. Давай-давай, покатай мене.
Ой-ой-ой. Жартую, сиди вже.
Чому ви так піклуєтесь про мене?
Мабуть, тому що я такий самий, як і ти.
Тільки нескорені рухають світ.
ЗАМІРЮВАННЯ
…збірна відправляється у Пекін в новому складі.
До команди приєдналася спортсменка Оксана Ботурчук,
яка перемогла в Швеції та Нідерландах в забігах на 100 та 60 метрів.
Паралімпійська збірна України
вже завтра розпочне кваліфікаційні забіги в Пекіні.
Цього року від України бере участь 15 спортсменів,
і ми будемо вести прямі включення щодня.
Побажаємо їм успіху.
А зараз ми продовжимо спортивний огляд…
-Дякую. -Дякую.
Знову?
Ні-ні, все нормально.
Просто хвилююсь, зовсім трохи.
Ну все.
Мені вже треба йти.
Ти вже для мене чемпіонка. Чуєш?
Щось мені трохи моторошно.
Все буде нормально.
Просто вийди і покажи їм, що вмієш.
Починається фінальний забіг.
Увага, будь ласка.
Оксана Ботурчук на третій лінії.
Лю Керол на п'ятій.
Анна Сміт на шостій.
Увага.
…результати забігу у категорії Т12 у кваліфікації…
Оксано!
Що? Що сталося?
Все добре.
В мене вже таке було, нічого страшного.
…Оксана Ботурчук — друге місце.
Анна Сміт — третє місце.
Ботурчук потрапляє у фінал…
Все. Все, ми в фіналі.
-Нормально? -Так.
-Точно? -Так.
Алло?
Мамо?
Привіт, Віталію.
Алло?
Алло!
Мамо, я вийшла в фінал.
Доню, я дуже рада за тебе.
Ти… Ти молодець.
Я і не сумнівалась.
І неймовірно за тебе рада.
Передавай усім привіт.
Ми з тобою.
І вболіваємо за тебе. І чекаємо на тебе вдома.
І я вас дуже люблю.
Щасти. Побачимося.
Па-па.
Ну що, пішли?
Угу.
Що сталось? Лікаря?
-Ні-ні. -Точно?
Так, все добре.
Слухай, ну це ж не жарти.
Не хвилюйтесь, я пробіжу.
Давай потихеньку.
Привіт.
Я пройшла у фінал.
Ну слава богу.
Я тримаю за тебе кулачки.
Ми чекаємо перемоги.
Дякую.
А якщо у мене не вийде?
Ти не пустиш мене додому?
Можеш навіть не прилітати.
Гей?
Що з тобою?
Щось сталося?
Я просто скучила за тобою.
Я теж скучив.
Ти, головне, відпочивай там.
-Добре. -І пам’ятай, я тебе люблю.
Наступний забіг — фінальний. Жіноча стометрівка у категорії Т12.
Оксанко, послухай,
уяви собі, що ти на своєму стадіоні, на трибунах ті, хто тебе любить.
І просто біжи.
Зрозуміла мене? Просто біжи.
Пішли.
Ботурчук перемагає у фінальному забігу на 100 метрів із результатом 12,38 секунд.
ПЕКІН
-Можна карткою? -Так, звісно.
Доброго дня.
Я вас вітаю.
Не хвилюйтеся. Головне, що ви тут.
Я буду вам допомагати. Ви готові?
-Так. -Ходімо, вас вже чекають.
Дякую.
Всі ми прагнемо щастя,
але ми рідко замислюємось, що насправді є «щастя».
Для мене щастя,
це здійснення мрій.
Інколи вам будуть казати, що…
ваші мрії недосяжні,
божевільні.
Що ви народились не в той час і не в тому місці…
і що у вас взагалі нічого не вийде.
Не слухайте нікого.
Вірте в себе
та завжди йдіть до своєї мети.