Jeg er sikker på, at monstrene gørede det. Monstrene under min seng.
Gjorde det, ikke "gørede" det. Nej, der er ingen monstre under sengen.
Jeg hører dem der hver nat. Scraps hører dem også.
Stille... Vi går tilbage til huset.
Hold Goldie inden døre.
Jeg tager mig af det.
Jeg tror, stolen har set sine bedste dage.
Så er vi to.
-Hvad er det, du leder efter derude? -Spøgelser, tror jeg.
Jeg har vist fundet et.
-Hvem der? Forskrækkede jeg dig? -Ja.
-Er du parat til at sove? -Nej.
-Hvorfor ikke? -Vil du se efter?
-Der er ingen monstre, skat. -Jo, gør det.
Okay.
Der er ingenting her.
Ved du hvad?
For længe siden...
...gav en indiansk medicinkvinde mig den her.
Hun sagde... at den beskyttede bæreren mod mørket.
-Er det sandt? -Det er så sandt, som det er sagt.
Jeg vil fortælle en anden sandhed.
Hvis et monster er efter dig... vil det opdage, at far er mest skræmmende.
Mest skræmmende i hele verden. Okay?
Sov nu.
Du gør det igen.
Varmer du aftrækkerfingeren op?
Sådan gør du, når du tænker på narrestreger.
Du må distrahere mig med andre ting.
Jeg finder en bedre måde at varme fingeren op på.
En sydende lyd, som om Jordens ånde var et stort springvand.
Han var tvunget. Mænd, hvis hurtighed fik dem til at springe i luften.
Fragmenter som studsende hagl, eller korn ned agner.
Under tærskerens meder.
Jesus. Det er smukt.
Goddag, kaptajn.
"At skabe kaos er mit mål"
SEKS ÅR TIDLIGERE
Smuttede han fra os?
Jeg tror, han gav os en skakt.
For helvede, smid pistolen!
-Smid pistolen! -Hvem er I?
Lad mig svare med et spørgsmål. Har du lagt pistolen?
Dumme stodder!
Salvador Guevara, vi er embedsmænd fra domstolen.
Vi har en arrestordre på dig.
Smid pistolen, Chancho, inden du gør noget, du vil fortryde.
Det har han allerede gjort. Jeg slugte min skrå.
-Ikke mere forhandling. -Går du ind?
-Han kommer ud. -Nej.
Han er fanget derinde som i en nonnes skød.
Han skal have ros for at holde ud, men han har valgt det forkerte hul.
Med dine talenter burde du have valgt en mere positiv levevej.
I stedet for at skabe kaos kunne du have tjent ædlere mål.
Der må vi være enige om at være uenige.
At skabe kaos er mit mål.
Han smed da pistolen.
Han holdt godt fast i den her.
Det ligner ikke 5.000 dollar.
Den enes bras...
Hvad siger du til den? Er det guld?
Det smager som guld.
Vi overdrager det til sheriffen sammen med ham skiderikken.
Vi behøver ikke være grådige.
-Jeg tog dig på fersk gerning, kodriver. -Jeg overgiver mig.
Er jeg eftersøgt?
Meget eftersøgt.
Dybt eftersøgt.
Engang var der en dusør på 3.000 dollar på mit hoved.
Hovedet er ikke engang din mest værdifulde legemsdel.
Kom ind og dans med mig.
Jeg er en respektabel kvinde. Jeg kan ikke danse med en fredløs.
Er du bange for at bekræfte, hvad folk tror?
Hvad laver du egentlig herude?
-Der er noget, jeg må fortælle dig. -Fortælle mig?
Har du rullet rundt i høet med en anden?
Vi ruller begge to rundt i høet med en anden.
Hør lige her! Den næste omgang giver jeg.
"Jorden, Himlen og Helvede"
Der kan man se... Vi har vist fanget nogle vilde.
Der er ikke langt fra junglen til dyreparken, drenge.
Kaptajn Potter, sergent Lexington og mr Ninekiller.
-Hvor var I i går aftes? -Det ved jeg ikke. Hvor er vi nu?
Gæt.
Stedet har total mangel på charme, er fuldt af tåber og stinker af pis.
Jeg ville sige et genoptræningshjem eller Fort Blue.
Langt ned i skidtet i Fort Blue. Hvor folk som jer hører hjemme.
-Så er det godt, major. -Major?
Det stemmer. Kan I se stjernerne? De gør mig til major.
Ja, og hvis jeg stak en fjer op i røven, blev jeg en høne.
Det siges, at ulvehunde stod for underholdningen i går aftes.
-I går var vi i vores es. -Tæt på Catches Hollow?
Byboerne sagde, at de så jer i aftes.
Hvis de kan huske noget fra i går, så var de der ikke.
Synes du om denne lommelærke?
Vi fandt den i asken efter Gregorselskabets mine.
Den minder mig om dig. Den er nemlig hærget og lækker brandfarlig væske.
Og så er dit navn indgraveret i den.
Manden, I tog til fange, Guevara...
Han var i området for at give oplysninger til en nordstatsspion.
Men det lykkedes ham at blive detoneret, inden han kunne afgive oplysningerne.
Selv tak.
-Han havde han noget på sig? -En gammel revolver. Jeg afleverede den.
-Intet andet? -Hvad skulle det være?
En guldhalskæde, en amulet, så stor.
Nej, intet af den slags. Hvorfor?
For 300 år siden erobrede spanierne aztekernes og inkaernes imperium.
De stjal tonsvis af guld og juveler.
Men der florerede et rygte om et imperium langt nordpå.
Ældre og rigere med byer af guld
og en umådelig skat begravet i en hellig hvælving.
Ifølge legenden blev skatten begravet som en del af-
-et offer til en underjordisk gud.
Reptilguden hed Supai. Ypperstepræsten, der udførte ritualet
skabte et kort i form af en gylden amulet.
Den består tre dele, som symboliserer Jorden, Himlen og Helvede.
Så delte han den i tre dele og spredte dem
så ingen kunne finde skatten, hvis de ikke var værdige.
Chancho havde åbenbart den første. Den anden forsvandt med vinden.
Men nordstaterne siger, at de ved, hvor den sidste del er.
De har sendt et helt kompagni for at hente den.
Hvor er den så?
-La Mojarra. -Milde Moses.
Der har I jo forsøgt jer før. Det 13. kavaleri.
-Det var en blindgyde. -Ja, på mere end en måde.
Det siges, at der er en hemmelig passage i kløftens bund.
En gemt dør til en grotte, som de lokale kalder Boca del Inferno.
Helvedes mund.
Vi skal bruge et lille team plyndrere, som kan nå frem før nordstaterne
finde delene og føre dem hertil.
Det lyder som et pokkers team. Jeg håber, I finder dem.
Vil I bede tjeneren hente vores personlige ejendele?
De bliver her... og det gør I også.
Hvad tror I, at I opnår med det?
Den her.
I lyset af gårdagens hændelser tilbagekalder generalen alle privilegier
hvis I ikke hjælper os med det her.
-Svaret er nej. -Jeg stillede ikke et spørgsmål.
Gennem tre år har I begået forbrydelser, som får djævelen til at rødme.
Vi er villige til at se gennem fingre med det, fordi I hjalp rebellerne.
Men hvis I nægter nu
bliver I retsforfulgt med krav om strengeste straf.
Jeres gratis omgang er slut. Der er kassen, og der er døren.
Det er en samlet aftale.
Det her er godt.
Kan vi bryde ud?
Nej, så ville vi få 600 af de lokale efter os.
Ja, folk som ikke engang kan finde deres eget røvhul.
-Nogle røvhuller er svære at overse. -Touché.
-Er der en anden vej ud? -Ja, sikkert. Chanchos udvej.
En uge til at finde alle tre dele af puslespillet
og føre dem tilbage hertil på syv dage.
Tag det roligt. Gud skabte Jorden på seks dage.
"Det er, hvad jeg kalder en luksusluder"
Nu sidder vi i lortet uden Chanchos halskæde.
-Vi er nødt til at finde den. -Pøj-pøj med det.
Marshal har den. Den er halvvejs op ad kysten nu.
Han suger på hestebabser.
-Jeg tjekker kysten. -Jeg tjekker babserne.
Hvert sekund vi leder efter den, er tid, vi ikke har råd til at miste.
-Hvis de er på vej til La Mojarra. -Vi er hurtigere end fire kompagnier.
Lige nu trænger jeg til en seng, et bad og et bordel.
Ingen speciel rækkefølge.
-Det ligner dig, Lex. -Ja, vi er begge velhængte.
Kom her, smukke bitch.
Stod jeg ikke her i går og sagde, at vi ikke skulle være grådige?
Beklager, kaptajn. Synet af blod får snylteren frem i mig.
Hvem er tørstig?
Den ligner ikke et kort. Ikke engang en halskæde.
Det er en start.
Vær parate i morgen tidlig, drenge.
-Hvor skal du hen? -Vi er ikke hjemme endnu.
-Det kan bande på. -Vi er nødt til at forsøge.
Kom nu ikke i fængsel. Vi tager af sted ved solopgang.
Jeg kendte en fyr i Toledo. Han var en dygtig lommetyv.
Vi kaldte ham Sticky Fingers.
Du er ikke lige så fingernem, men jeg må indrømme...
Det var listigt gjort.
Var mariachi-musikerne med på det, eller var det et... lykketræf.
Sig ikke noget. Jeg vil ikke vide det.
Den tilhører ikke dig.
Hvis du ikke er ingen reptilgud, har du heller ingen ret til den.
Man kunne jo hævde, at besiddelse er ni tiendedele.
Stærke ord fra en mand, som ikke er besidderen.
Jeg er en optimist.
Hvis du satser på, at jeg opfører mig ridderligt
-...så står du til at tabe. -Jeg gør ikke mands job...
-...hvis jeg ikke tjener lige så meget. -Sådan skal det lyde.
-Jeg tæller til tre. -Jeg tæller til en.
-Det hørte jeg ikke. -De var...
Jeg advarede jer. Når I skyder på kongen... skal I dræbe kongen.
Generelt trækker jeg ikke, hvis jeg ikke har fem imod mig.
Hvis det føles bedre, kan jeg skyde med venstre.
Det er rart at have højre hånd fri... til jeres søstre.
Se dig for!
-Tre. -Lad være. Du har brug for mig.
-Er der mangel på ludere? -Chancho var min mand.
Jeg kondolerer... Og?
Jeg er den eneste i live, som ved, hvor de andre to dele er.
Og du vil hjælpe os, fordi du har et godt hjerte?
Nej, men jeg hjælper jer for...
-10.000 dollar. -Det kalder jeg en luksusluder.
Det er halvdelen af det, I fik for min mands hoved, dumme svin.
"En ulv tigger ikke"
-Er du et spøgelse? -Hvabehar?
De eneste, der færdes på en kirkegård midt i natten
er gravere, gravrøvere og spøgelser.
Jeg leder efter en ven, som boede heromkring. Kaptajn Benjamin Cook.
-Gamle kaptajn Cook. -Ja, ved du, hvor jeg kan finde ham?
Ja, 18 meter den vej og 2 meter ned. Han er død.
Han døde for fire år siden.
-Er det en ven af dig? -Han var en nar, som ingen syntes om.
Engang ville jeg have tævet dig for det der.
Engang kunne du have gjort det.
-Hvordan har du haft det, kaptajn? -Jeg har haft travlt.
-Hvad vil du? -Jeg ledte efter dig.
Her er jeg, hvor jeg har været de seneste seks år.
Ja, der er seks år mellem os. Hvordan bygger jeg bro over det?
Betragt floden som en vandpyt og spring over den. Vi kan sludre.
Okay. Hvordan har din dag været?
Jeg begravede min hund.
-Hvordan er din gået? -Jeg vågnede i fængslet.
-Vi må sludre lidt mere. -Lad os tage et glas.
Slå dig ned.
-Hvad er det her? -En del rige bliver begravet med en...
-...hvis de blev begravet levende. -For fandan da.
-Jeg vil have dig med i min nye bande. -Vil du?
-Hvor skal vi hen? -La Mojarra.
Jeg kunne byde dig på en til, men du har vist fået nok.
Du må have flere spøgelser i dig end hele kirkegården.
-Jeg kan betale dig. -Så mange penge findes ikke.
-Vi skal bruge en guide, Cook. -I har brug for et mirakel.
100 mand tog ud på den tur for seks år siden. Kun du vendte hjem.
Og ikke ligefrem som en helt.
De burede mig inde... og degraderede mig.
-Man er mere end sin grad. -Siger du det, kaptajn Potter?
Du var den farligste djævel, jeg har mødt.
-Du var som en ulvehund. -Ja.
Men du flygtede fra slagmarken. Du svigtede dine våbenbrødre.
Din eneste forklaring var noget vås om monstre og mørke kræfter.
Alle former for vås... bortset fra at det var sandt.
Det spiller ingen rolle. Du blev angrebet, og du flygtede.
Hele det 13. kavaleri flygtede fra det.
Jeg flygtede bare hurtigere.
Forestil dig, at al verdens ondskab kom farende ud af mørket.
Manden med leen var der også. Hvad ville du gøre?
Jeg ville vise, hvordan en ulv slås.
Jeg har savnet dig, Sully.
Jeg er ked af, at det tog seks år at komme hertil.
Jeg er ked af, at du kom forgæves. Jeg tager ikke med på noget togt.
-Du har ikke hørt mit tilbud. -Rid tilbage. Jeg ombestemmer mig ikke.
-Du får jorden tilbage. -Hvad?
Jeg sørger for, at du får titlen og din jord tilbage.
Ole Dutch Taverson ejer jorden nu.
Taverson ejede jorden indtil i går. Jeg ejer den i dag.
I morgen kan det være din.
Mener du, at du vil give mig mit gamle liv, for ingenting?
Nej, ikke for ingenting. Du skal hjælpe mig med opgaven.
Gør ikke det her. Det må du ikke.
Jeg kan arbejde for den, men bed mig ikke tage dertil. Det er urimeligt.
Du mistede din grad og din jord på en mislykket opgave i La Mojarra.
Du kan få alt tilbage, hvis vi klarer det.
Mere retfærdigt kan det ikke blive. Cirklen er sluttet.
-Giv mig tid til at tænke over det. -Tid er en luksus, jeg ikke har.
Du får til solopgang. Vi mødes ved ønskebrønden llan i Raven's Roost.
Du er der, eller du er der ikke.
Ulve tigger ikke.
To soveposer og en dåse tunfisk.
Hvis du ødelægger den, betaler du for den.
Skriv den på min regning. Nu må du gerne ødelægge den.
-Hvad siger man så, Gabriel? -Tak.
Vi skal af sted.
Synes du om os, mr? Skal du lede efter guld?
-På en måde. -Disse mænd foretrækker kontanter.
Hop op i vognen.
-Pas godt på jer selv derude. -Vær ikke urolig.
Jeg kan skyde øjet af en høg på 500 meters afstand.
Det er godt, hvis de bliver angrebet af høge.
3000 I DUSØR FOR MORDET PÅ TRE MARIACHIS
DØD ELLER LEVENDE
Lex, din skiderik.
-Godmorgen, solstråle. -Hvad blev der af dig i aftes?
Jeg mødte en pige.
-Hvem er hun? -Enken Guevara. Vores nye partner.
-Venter vi flere? -Nej, det tror jeg ikke.
"Der er noget ved stedet, som skræmmer hestene"
Det er et hemmeligt levn efter mit folk, som du miskrediterer med dine ord.
-Hvad hedder du? -Dolorosa.
Klap i, Dolorosa!
Hvorfor ville du så sælge den?
-Mit folk sulter. -Så du sælger ud for lidt suppe?
-Det er skammeligt. -Vi føler ingen skam.
I bunden af hans whiskykasse.
Jeg skal bruge tre spejle for at kunne se.
Jesus!
-Hvem kunne finde på at gøre sådan? -Ingen.
Er der ikke andre, der føler ubehag af alt det friske blod?
-Hvad lavede de her? -Jagede ulve, efter pelsene at dømme.
-De har taget nogle skind. -Ja, og noget tog deres.
Betyder symbolerne noget?
At vi skal fortsætte.
Vi leder efter noget, spanierne begravede. Hvor gammel er kirkegården?
Jeres hvide nybyggere
byggede en kirkegård på mit folks gamle gravplads.
Og et alter for jeres nye gud oven på templet for en meget ældre gud.
Du godeste!
Bare tag amuletten. Forstyr ikke de andre dele.
-Send den op. -Kast rebet ned.
-Jamen dog. Store stygge ulvehanner. -Keller?
Eller er det de tre små grise?
Det er måske en ringe trøst, men jeg forsøgte at skåne dig for det her.
Jeg sagde til obersten, at han ikke skulle hyre nogen. Jeg er perfekt.
-Ja, det er du altid. -Han fortsætter lige til det sidste.
Det her er ikke slutningen, Keller.
Du har en del. Du må komme herned efter den anden.
Du lyder som en lille gris. Jeg har ikke tid til at slås med dig.
-Vil du ikke have beskidte hænder? -Jeg har fået nok for i dag.
Du har mistet tilstrækkeligt i dag.
-Møgkælling! -Jeg ønsker jer "fond ado".
Eller "adios", hvis det passer bedre.
Der er noget ved dette sted, som skræmmer hestene.
Bliv her med Lyles og Nunley. Når vi er kommet i sikkerhed
så skyd soldaterne i hovedet. Dæk gravene til og efterlad ingen spor.
Javel.
-Troede du, vi ville ende her? -På en kirkegård? Ja.
-Du måtte jo ikke forstyrre dem. -Kan man ikke bare dø i fred?
Kaptajn Potter!
Jeg havde den ære at ride med dig ved Red Bow.
-Jeg vil gøre kort proces. -Sikke en ære.
Du dræber kvinden.
Vokser vi, eller bliver graven mindre?
Væggene falder sammen. Kom!
Kom nu!
Hvad er det der?
Skinwalkers.
Se dem lige.
-Du kommer for sent. -Jeg troede, du ment...
...ønskebrønden i Raiders Roost. Hvad er jeg gået glip af?
Vi har gravet en skat op og sloges mod varulve.
Velkommen om bord, kaptajn.
-Sergent. -Cook.
Kavaleriet var så venlige at overlade hestene til os.
Det er en masse TNT.
-Hvad mon de ville? -Sprænge sig vej ind i Helvedes mund.
Det behøver de ikke længere. De har begge delene til amuletten.
Ja, og jo længere tid vi står her, jo længere væk kommer de.
Ikke i denne storm. Vi slår lejr og tager videre i morgen.
Hvordan fik du i røven?
Nogen har begravet den der og holdt den sikker...
...og de bruger den her som pynt.
Vi skal måske antage, at reptilgudens skat ikke kun er en myte.
Hvis det er... så kan vi se frem til en meget lykkelig slutning.
I begår samme fejl som conquistadorerne.
I går ud fra, at mine forfædre har samme værdier.
For jer er skatten noget, I kan røre og bruge af.
-Hvad skulle det ellers betyde? -Der er ingen lykkelig slutning.
De to dele var den eneste vej til La Mojarra.
Og amuletten er det eneste sikre beskyttelse mod Supais mørke.
I er nogle arrogante snothvalpe, som tror, at det her er en leg.
-Legen er forbi. -Vi er ikke hvalpe, min ven.
Vi er ulvehunde. Legen slutter, når vi vinder.
-Jeg fortsætter ikke herfra. -Vil du tage hjem uden belønning?
Igennem indianerterritorier? Værsgo.
Jeg vil ikke krybe tilbage til Fort Blue.
-Hvordan vil I klare jer uden en guide? -Vi har en guide. Kaptajn Cook.
-Kan du føre os til krydset på kortet? -Ja da.
"Jeg var bange for, at min kaninstuvning ville tiltrække ulve."
Lex og Cook, I tager med mig.
Ninekiller, bliv hos kvinden.
Indianere på krigsstien? Underligt, at de dræbte drengen.
-De plejer at tage børn og sælge dem. -Han kom i vejen.
Han forsøgte at beskytte hende.
-Hvor er de på vej hen? -Mod syd.
Sadl hestene.
Kaptajn, vi bør måske holde os til opgaven.
Rangers bliver overbetalt for at jage indianere. Det her er ikke vores opgave.
I dag er det vores opgave.
Jeg var bange for, at min kaninstuvning ville tiltrække ulve.
Slap af, vi er ikke ulve. Vi er bare nogle vildfarne mænd, som mærkede duften.
-Vildfarne med skarpe tænder. -Der er indianere på krigsstien her.
De krydsede floden en kilometer herfra. Er du alene?
Ikke længere. Jeg har to stærke mænd, der beskytter mig.
Stærke mænd med trukne pistoler må måske ikke smage stuvningen.
En stærk mand med trukket pistol får nok al den stuvning, han ønsker.
-Kaptajn, du skræmmer vist damen. -Nej.
Spørgsmålet er hvorfor.
Jeg fortalte om indianerne, og hun sidder der stille og rolig.
-Hvor er din mand? -Jeg har ingen.
-Din venstre hånd siger noget andet. -Min venstre hånd er ikke så klog.
Jeg bærer ringen for at holde friere væk.
Min eneste mand er en fantasi.
Kløver din fantasimand brænde, og har han de støvler på?
-Det er mine støvler. -Du har sandelig nogle store fødder.
Jeg bange for, at jeg ville tiltrække ulve.
Men jeg har vist fanget en ræv i stedet.
-Du har ikke fanget mig endnu, min ven. -Gu har hun så!
Nu forholder alle sig roligt.
-Himmel og pandekage, er det Potter? -Det er mig.
Det her er John Sullivan Potter. Vi har oplevet meget sammen.
-Hvad pokker laver du her? -Jeg fulgte røgen.
En karavane med kvinder og børn blev overfaldet et stykke herfra.
Det er skammeligt. Indianere?
Næ. Nogle feje kryb, som ville have det til at se sådan ud.
Og Fort Blue sendte jer ud på en redningsopgave?
I rider gennem landskabet og leder efter syndebukke.
Den Potter, jeg kendte, ville aldrig tage sådan en opgave.
-Du må have haft en hård vinter. -Og du et barsk efterår.
-Grady, hvad er du for et monster? -Den tålmodige type.
Men nu er min tålmodighed slut. Få dine mænd til at slippe aftrækkeren.
Og så tager I videre.
Smukkere bliver det ikke, Potter. Gå, eller også er vi låst fast.
-Det har vi ikke lyst til. -Lex.
-Grady. -Stille som en mus, som altid.
-Og du er dum som en. -Han er klog nok til at tælle, fjols.
-I har stadig færre våben. -Kun hvis man tæller små kalibre.
Bonderøven bag kaptajnen har en .25 rettet mod dit hoved.
På den afstand er den fin.
En .25'er har kraft nok til at gå igennem kraniet-
-men ikke fart nok til at komme ud på den anden side.
Det får kuglen til at studse tilbage, så den forvandler hjernen til røræg.
Men denne .45'er...
Det er en helt anden historie.
Bang!
Kors! Er alle uskadte?
Ja. Jeg har fundet en pil.
Det er en krigspil, den har en modhage. Jeg kan ikke trække den ud.
-Hvad anbefaler du? -Bliv ikke ramt af pile.
Modtaget.
Vi kan ikke trække den ud, så vi må presse den igennem.
-Vil du have noget at bide i? -Bare gør det.
Parat?
-Gik den langt ind? -Langt nok.
-Hvornår fik du den? -Krigsbyttet tilhører sejrsherren.
-Hvordan går det med ham? -Hen er heldig.
-Kan han ride? -Jeg ville ikke kunne.
Men han er jo kaptajn Potter.
Men han har ikke været sig selv på det seneste.
Det kommer ikke mig ved, men hende blondinen har fordrejet hovedet på ham.
Du har ret. Det kommer ikke dig ved.
Vi skal jo ikke slås nu.
Indtil nogen kommer og stikker skeen i vores kaninstuvning. Grady er gammel.
Men han har ret. Vi er ikke ude efter ballade.
Kaptajnen sover. Det burde vi også gøre.
Jeg tager første vagt.
-Hvor langt er der til La Mojarra? -65 km, i fugleflugt.
Det bliver hårdt at ride.
Jeg vil bare ikke omringes af comancher.
I skal ikke bekymre jer om comancherne.
Vejen til La Mojarra er forbandet. De kommer ikke i nærheden af den.
Alene at sige dens navn anses som farligt.
Værre ting end comancher bor i de kløfter.
Nå, men så godnat.
Min mormor boede i hundrede år i disse bjerge.
Hun sagde, at det der var La Lloronas skrig.
Spøgelset af mor, som leder efter sine børn.
Fascinerende. Din mormor levede i hundrede år-
-uden at høre om pumaer.
Du har vist ikke plads for undere i din verden.
Hvis du med undere mener overtroisk vås - nej.
Falder du nogensinde i søvn med den ene arm hængende ud af sengen?
Hvorfor ikke?
Inderst inde, uanset hvor gamle vi er, så ved vi, at der er monstre i mørket.
Mine forfædre kaldte dem guder.
Dine forfædre burde have sendt nogle bønner i andre retninger.
Da enden kom, var det ikke en masse monstre, der var skyld i det.
Ikke det?
-Det blik... -Ja? Hvad er det for et blik?
Det er det blik, som alle hvide mænd har. Som om I ejer alt.
Som om det er jeres ret at tage røven på hele verden.
Ikke hele verden, min ven. Kun visse mørke kroge af den.
-Jeg er en sørgende enke. -Det er jeg ligeglad med.
Det gør mig måske til en om satan, men er jeg også ligeglad med.
-Vil du slås med mig? -Ville det stoppe dig?
Jeg vil sørge for, at du bliver begravet for det her.
Så må du hellere finde et stort orkester.
-Hvad fanden er dit problem? -Mit?
Hvad fanden er der galt med dig? Gå over til dit telt og sov rusen ud.
Jeg begynder at blive træt af dit fis.
Hvad sagde du, sergent?
Undskyld. Jeg begynder at blive træt af dit fis, sir.
Jeg er glad for, at du har en kvinde, som venter derhjemme.
Men hvorfor skal vi andre vælge dydens smalle sti-
-bare fordi du fandt Jesus mellem en bondepiges lår?
-Nu er det nok! -Det her angår ikke dig, kujon.
Ulvehund, min bare røv.
Jeg vil vise dig, hvad en ulvehund er. Jeg laver dig til et par støvler.
Det var fandens. Det der er den Cook, jeg husker.
Få nu den lille tingest tilbage i hylsteret. Og også revolveren.
Jeg tog fejl, da jeg sagde, at I alle sammen var arrogante hvalpe.
Jeg tog fejl, da jeg sagde, at vi ikke var det.
-Hvor er vi? -Der er kun gået et par timer.
Vi er stadig ved lejren.
Hvor befandt du dig?
På en gård.
Hvilken slags?
Kartofler, eller sådan noget.
Jeg prøver det måske efter krigen, og ser om jeg kan...
...få noget til at overleve, til en afveksling.
Du må undskylde Lex.
Var hans opførsel uventet?
Var det ikke typisk ham?
Du rejser med en flok rabiessmittede hunde og siger undskyld, når de bider.
Tror du, at vi fik opgaven, fordi vi er helte?
De valgte os, fordi vi ikke er det.
Jeg ved, at denne skat er hellig blandt dit folk.
Legenden om guderne er hellig for jer.
Men jeg og Lex...
Hvis Gud var retfærdig, ville der ikke være mænd som os.
Fortæl mere om din gård.
"Helvedes mund"
Interessant.
-Dette sted ødelægger navigeringen. -Stenene indeholder sikkert jern.
-Sikkert. -Vi må tage de gamle indianerstier.
Rolig, rolig.
Hvad er det her?
13. kavaleri. Den sidste kamp.
Det lader til, at nordstaterne besejrede os trods alt.
Det er ikke altid de hurtigste, der vinder.
De skød i alle retninger.
De må have skudt hinanden.
Vi sender en spejder i forvejen. Jeg vil ikke have nogen komplikationer.
Så vil du hade det her.
Keller.
-Hvor mange? -Jeg kan tælle 20.
Helvedes mund.
Stil en vagt her og kald på de andre. Vi går ind.
Hvad så nu, du frygtløse leder?
-Hvad skete der med det 13. kavaleri? -De kunne ikke komme igennem døren.
Solen gik ned, og udyrene kom ud for at æde.
Hvis du har en plan, så kom med den nu.
Han har ret.
Hvad vi end gør, skal det gå stærkt.
Vi kan under ingen omstændigheder være her, når solen går ned.
Det er om mindre end en time.
-Jeg får en synkende fornemmelse. -Skal vi evakuere?
-Det har jeg lige gjort. -Hvordan lyder kaptajnens ordre? Sully?
-Det her er en blindgyde. -Døren er jo åben.
Med en flok fjender derinde, plus det, som var skyld i det her.
-Sådan en dør er værre end en mur. -Han har ret.
Det her er det rene selvmord. Vi burde forsvinde.
Jeg går ingen steder. Jeg ved, hvor den vej fører hen.
-Hvad gør du, når væsenerne kommer? -Jeg viser dem, hvordan en ulv slås.
Godt.
Vi skal åbenbart forlade jordelivet på samme måde, som vi kom hertil:
Omringet af store, ukendte væsener, og skrigende.
-Har vi stadig dynamitten? -Ja. Hvorfor?
Hvis vi ikke kan trække, må vi skubbe.
Anbring dem her.
Kan du komme derned og hente den tredje del? Godt.
Keller tror, at vi allerede er døde. Det og Dolarosa er vores eneste fordele.
Vi går ind, henter delen og skynder os væk.
Cook. Cook!
Vær parat med detonatoren. Når vi er ude, sprænger du bjerget i luften.
-Vi viser Keller, hvordan døden ser ud. -Kaptajn.
Det fungerer kun, hvis vi kan løbe fra dem.
Han har ret. Du vil sinke os. Vi fire går ind.
Bevogt indgangen.
De gik den forkerte vej. Følg mig.
Her lugter som i en grav.
Heureka!
Der kan man se.
Får du nogensinde fornemmelsen af déjà vu?
Har du ikke lige sagt det?
-Jeg er overrasket over at se dig her. -Det overrasker mig, at du er overrasket.
-Lange, mørke tunneler er lige mig. -Så begraver vi dig dybere denne gang.
Det var mit signal til at smutte.. Held og lykke.
Hvis rygterne er sande, beskytter kun amuletten mod forbandelsen.
Hvor godt beskytter den mod bly fra Kentucky?
-Bliv bag mig. -Hvad laver du?
Noget dumt.
Der har du væsenerne.
Et skide indianertrick. Kampråbene skræmte os grundigt.
Nu går vi.
Hvor er kvinden?
-Skynd dig! -Hvad er der sket?
-Gør det! -Hvor er de andre?
-De er døde! -Hvad er der sket?
De er døde. Væsenerne kommer.
Her.
Løb. Løb!
Nej!
"Du begravede os levende"
Velkommen, kaptajn.
-Hvad hedder du, lille ven? -Goldie.
Selvfølgelig.
Jep. Hvad ville kong Midas ellers kalde sin datter?
Du skal ikke være bange for os, Gyldenlok.
Din far og vi har været venner længe.
Vi er nære venner, kan man sige.
Hænderne på bordet, kaptajn.
Vi arbejdede sammen i Mexico. Jeg ved ikke, hvad man kalder det.
Husrengøring, måske.
-Hvordan fandt I stedet uden kortet? -Vi skulle bare finde dig.
Som du plejer at sige, kaptajn. Visse skiderikker er ikke til at overse.
Militærtypen, på vej fra Monroe for seks år siden, en blond pige på slæb.
Nogle spor er for kolde, andre for varme. Til sidst fandt vi et.
Og det var det helt rigtige.
-Jeg troede virkelig, at I var døde. -Det var vi.
Vi gravede os ud ad dette helvede, og de tog os ved grænsen.
Det mexicanske politi kastede os ned i et så stort hul.
Vi blev begravet i vievand og rejste os og gik som genfødte.
Der er intet guld her. Slangegudernes skat.
Det kam I vel se? Se efter udenfor.
Der er ikke andet end hvedemarker derude, kilometerlange gange i marken.
Jeg gravede i flere uger.
Ja, og nu skal du grave lidt til.
Du skal gå ud i måneskinnet, lige så nøgen, som da du blev født.
-Og så skal du grave tre grave. -Nej... Nej!
I tre skal ligge i jorden i nat, kaptajn.
Om det bliver hurtigt og smertefrit, eller meget langsomt-
-det er op til dig.
Du såede dine frø mellem tornebuske, og i aften skal du høste.
Du får en stor høst.
Gør, hvad I vil med mig, men lad min familie i fred. Det er ikke retfærdigt.
-Du begravede os tre levende. -Cook, jeg vidste ikke...
Og nu begraver vi dig. Det kan ikke blive mere retfærdigt.
Cirklen er sluttet.
Har I dræbt min hund?
Den køter er ikke den eneste tæve, vi vil begrave i nat.
Nej! Nej...
Du havde ret om monstrene under din seng, Gyldenlok.
Du er ikke det monster, jeg hørte.
Jeg sagde det jo.
www.ordiovision.com