LA BREA TJÆREGRAVE & MUSEUM
Hvorfor er det så svært at køre i denne by? Kør nu!
De kan ikke høre dig.
Iz, du har en bøjelig benprotese, ikke?
- Hvad snakker du om? - Dit ben.
Jeg forstår. Hvorfor går du op i det?
Det er til mit essay. Specifikationer er vigtige.
Skriver du om hendes handicap?
- Du er en idiot. - Der er hård konkurrence på college.
Hvad kan jeg gøre?
Glem det, makker.
- Hvad er der? - Det er min nye chef. Han er en nar.
Hvad har du gjort?
Tak, fordi du tror, det er min skyld.
Det er sødt af dig. Jeg er kommet for sent nogle gange.
Der er en nem løsning.
Hold op med at køre os i skole.
Det behøver du ikke.
Vi kan tage bussen som andre børn.
Det der curlingmor-noget må stoppe.
Måske ville det være nemmere, hvis vi flyttede til San Bernardino -
- og du gav far en chance til.
Det fortjener han ikke.
- Han gør sit bedste. - Vær rare at stoppe.
Hvad i...?
Mor?
Du godeste!
Hold fast!
Du godeste!
Mor, pas på!
Er I okay?
Godt, ud. Bliv sammen! Kom så! Af sted!
Mor!
Af sted! Af sted!
- Iz, hvor er Josh? Josh! - Josh!
Fortsæt. Jeg henter ham.
- Nej! - Josh!
- Mor! - Izzy.
Hold ud.
Izzy. Du skal gå!
Nej! Jeg har dig!
Jeg elsker dig.
- Løb! - Mor!
Mor!
FLYVEBASE EL SEGUNDO, CALIFORNIEN
Godt at møde dig, Gavin.
Tak, fordi du tog dig tid.
Jim Giffords siger, du var den bedste pilot, han har haft.
- Jim har tendens til at overdrive. - Jeg hører, du søger arbejde.
Jeg blev hjemsendt fra luftvåbnet for to år siden.
Jeg leder efter en vej ind igen.
Hvorfor den pludselige interesse?
Min kone og børn flyttede til L.A. for et par måneder siden.
Jeg vil være tæt på dem.
Så jeg tænkte, der måske var plads til mig her.
Jeg kiggede på dine papirer, Gavin.
Dit fly styrtede ned i ørkenen for tre år siden.
Og at du bagefter begyndte... Jeg ved ikke, hvad jeg skal kalde det.
Du begyndte at se syner.
Jeg ved, hvordan det lyder. Jeg fik en slem hjernerystelse.
Lægerne sagde, at det var en bivirkning.
Sandheden er, at det hele ligger bag mig nu.
Jeg har ikke haft et anfald i meget lang tid.
Men du blev hjemsendt.
Du skal ikke sætte mig i et cockpit.
Jeg tager, hvad du har. Jeg ved, det er meget at bede om.
Men jeg har 20 års erfaring. Det er uvurderligt.
Jeg vil bare hjælpe.
Ingen garantier. Men lad mig se, hvad jeg kan gøre.
De første reddere er på stedet.
Ødelæggelserne er ufattelige.
Politiet indhegner området-
-400 meter uden om hullet.
Vi har aldrig set noget lignende.
Tragedien har ramt Los Angeles.
Izzy?
Tag det roligt.
Bliv der, jeg er på vej.
Izzy! Det er mit barn. Izzy! Iz!
Iz!
De var lige bag mig, og så var de bare væk.
Slap af, skat.
Hun ville ikke lade mig holde fast. Det er min skyld.
Kig på mig. Det er ikke din skyld.
Det er ikke din skyld, vel?
Jeg har dig.
- Du godeste! - Far, hvad sker der?
- Nej, jeg har dig! - Jeg elsker dig.
- Løb! - Mor!
Josh? Josh!
Josh!
- Hallo? Rolig. - Undskyld.
- Undskyld. Ved du, hvor vi er? - Nej.
Det føles ikke virkeligt, vel?
Men du er virkelig, ikke?
Vent!
Josh?
Josh!
- Mor! - Josh!
Er du okay?
Hvor fanden er vi?
- Er du ikke kommet til skade? - Jeg har det fint. Hvor er Izzy?
Hun løb. Hun slap væk. Så hun har det godt.
- Mor, hvad fanden foregår der? - Jeg ved det ikke.
- Hej. Hvad ved hun? - Ingenting. Riley, det er min mor.
- Vi har spurgt alle. - Hvad siger de?
Det samme. Faldt ned i jordfaldshullet og blev spredt.
Jeg fulgte røgen hertil.
Det samme her.
Jeg gætter på, at du ikke ved noget.
Hvad er der galt med ham? Måske ved han noget.
Er du okay? Ved du, hvor vi er?
Om jeg ved det?
- Hej. Han er vind og skæv. - Du er utroligt skarpsindig.
Og ja, jeg har faktisk nogle teorier.
Undskyld? Har I set nogen briller?
- Jeg har tabt mine. Jeg kan intet se. - Nej. Beklager.
Det lover ikke godt for ham.
- Det er okay, skat. Vi finder dem. - Det her er mit mareridt.
Hvad foregår der her? Se alle de triste ansigter.
Op med humøret. Vi trækker stadig vejret.
Vi finder ud af det.
Gider du holde kæft?
Undskyld? Faldt I alle gennem lyset?
Det i bunden af hullet?
Ja.
Er det ikke det samme lys? Det er derfor, vi er her.
Ja, det tror jeg.
Er vi i live?
Det føles sådan.
Vi må fokusere. Det bliver snart mørkt.
Vi har brug for mere vand og ly.
Og vi har brug for mad. Lad os samle forsyninger og se, hvad der er.
Han har ret. Vi bør sprede budskabet.
- Og få alle til at hjælpe. - Vi deler alt, hvad vi finder.
Klart. Lad os tage en sektion hver.
Hold jer i grupper for en sikkerheds skyld. Kom så.
Tæt på mig hele tiden.
Lad os undersøge den bil.
Josh. Hvad laver du?
Jeg lytter. Men her er stille.
Her er intet. Hvordan er det muligt?
- Åh nej! - Hvad er der?
Min vielsesring er væk. Den må være faldet af i skoven.
- Jeg er straks tilbage. - Hvor skal du hen?
- Toilettet. - Vær på vagt.
Pas på omgivelserne.
Det lyder skørt, men hvad hvis vi er i en nationalpark?
Vi faldt i et jordfaldshul, og du tror, vi er i en nationalpark?
- Hvor skæv er du? - Ikke mere end normalt.
Jeg hedder Scott.
De dræber hjernecellerne.
Ja, men min læge siger, det hjælper på min angst.
Men hvis vi ser logisk på det, bør vi være inden i Jorden.
- Der foregår tydeligvis noget andet. - Tydeligvis.
Det giver ingen mening.
Hvorfor blev bilerne ødelagt, når vi har det fint?
Tror du, jeg kender svaret?
Måske er vi med i et afsnit af "Lost".
Ja. Min far var SEAL, før han blev kirurg. Han kan alt.
Det får en til at tvivle på sine livsvalg.
Hej! Hvad fanden laver du?
- Josh? - Jeg så dig, dame!
- Du ved ikke, hvad du så. - Josh?
Hun havde en stor kasse proteinbarer.
- Hun prøvede at gemme dem derovre. - Jeg stjal ikke noget.
Jeg kan heller ikke lide at blive kaldt en løgner.
- Jeg er betjent, ikke forbryder. - Er der forskel?
Du vil altså gerne have tæv?
Træd væk fra ham. Er du med?
Sikke et fyrværkeri, Josh.
Hvor er de?
- Her? - Ja.
Hvad laver du? Der er mange, der kunne bruge det.
Jeg prøver bare at overleve ligesom alle andre.
- Alle andre stjæler ikke. - Bare vent og se.
Værsgo. Resten er til gruppen.
Pas på jer selv.
I det mindste er der en lys side. Ikke mere Twitter.
- Har jeg ikke ret? - Er det heroin?
- Det var uventet. - Du godeste!
Det er bare lidt...
Bare lidt heroin?
Hvem tror du, det tilhører? Skal de vide, at vi fandt det?
- Muligvis ikke. - Vi har aldrig set det, vel?
Du milde!
- Josh, det bør du ikke se. - Jeg har det fint.
Se på mig. Du må gerne være bange.
Rør dig ikke.
Kom så!
- Løb! - Af sted, af sted!
En ulv!
Du godeste!
Luk døren op! Luk døren op!
Hej! Herovre!
Kom så! Ind i bilen, af sted!
Far! Nej!
Nej! Nej. Nej!
Hjælp mig!
Rør det ikke. Lad mig se.
Du klarer den. Hjælp! Jeg har brug for hjælp!
Jeg er læge. Lad mig se.
Riley, hjælp mig med at få ham ind i bussen.
Hvis nu ulvene kommer tilbage.
Sådan. Kom så.
Herovre. Læg ham ned.
Jeg må forbinde såret, så blødningen stopper.
- Jeg finder en førstehjælpskasse. - Noget at sy ham sammen med.
Hjælp hende.
Jeg er straks tilbage.
Godmorgen. Jeg hedder dr. Sophia Nathan.
Jeg er chefforsker for Homeland Security.
Vi ved, at dagens tragedie ar en naturkatastrofe.
Jordfaldshullet i La Brea er det største af sin slags.
Lige nu ved vi ikke, hvor dybt det går.
Dr. Nathan! Hvad med ofrene?
- Er der noget tal? - Ikke endnu.
Vil man sende en redningsmission ud for at finde overlevende?
Ikke lige nu. Desværre kunne ingen have overlevet det fald.
Men jeg kan sige, at vi har en langtrækkende drone på vej.
Vi håber at få det bekræftet snart.
Til alle de berørte familier:
Vi tænker på jer alle sammen.
- Iz? - Giv mig et øjeblik.
Izzy, kom her.
Jeg kan ikke fatte, at de er væk.
- Hvad er der? - Ikke noget, bare hovedpine.
- Mor! - Josh.
- Det er ikke bare hovedpine. - Nej, det er ej.
Det, du ser, er ikke virkeligt.
Det ved jeg. Men denne gang er det anderledes.
Hvad snakker du om?
Normalt ser jeg marker, træer og ødemark.
Altid det samme sted, men nu...
- Hvad? - Det er din mor og Josh.
Jeg kan ikke forklare det, men de er i skoven.
Tro mig, jeg ved, hvordan det lyder.
Men det er ikke kun dem.
Jeg så fuglene der i morges.
Så fløj de op af jordfaldshullet.
- Hvad siger du? - Det giver ingen mening.
Min mavefornemmelse siger mig, at der foregår noget.
- Jeg skal tale med en overordnet. - Og sige hvad?
Hvad hvis der er levende mennesker dernede? De må ikke give op.
Adam, jeg tænkte på, hvornår du kom.
Tog det første fly fra D.C. Hvordan går det med pressen?
Jeg siger, hvad de skal høre, men jeg hader at lyve for familierne.
Hvad skal vi sige? Sandheden?
Dette er senioragent Adam Markman.
Vi arbejdede sammen på Mojave-sagen.
Vi samarbejder fremadrettet.
- Hvordan ser det ud? - Tænd for dronen.
Javel.
Det er det samme lys, vi så i Mojave.
- Det er i 6.000 meters dybde. - Vi nærmer os den dybde nu.
Send den igennem.
Hvad er det der?
Jeg har mistet forbindelsen. Den er væk.
Hvor fanden blev den af?
- Er du okay? - Jeg har aldrig skudt noget før.
Du reddede drengens liv.
Jeg laver bål, før det bliver mørkt. Jeg har brug for hjælp.
Beklager, det kan jeg ikke.
Hvor skal du hen?
Hold ud, du.
Førstehjælpskasse. Hej.
Jeg er okay.
Kan du huske, da du brækkede armen i femte klasse?
Tog det dig fire timer at komme til lægen.
- Det her er værre. - Ja. Det ved jeg.
Men du kom igennem det, ikke? Kan du huske, hvordan jeg sagde det?
Du trak vejret -
- ind og ud.
Du fokuserede ikke på smerten, men på vejrtrækningen.
Ind og ud. Det er godt.
Bare bliv ved med det.
- Må jeg tale med dig? - Ja.
Jeg er straks tilbage. Du klarer det fint.
Såret er forbundet. Men han har brug for antibiotika.
Blødningen stopper ikke, hvis det ikke bliver syet.
Jeg ved ikke, hvor længe han har igen.
Hej! Læg den. Det deler vi. Scott, pas på maden.
Ingen stjæler noget, forstået?
Der var en ambulance. Jeg så den.
Den faldt i jordfaldshullet. Jeg finder den.
Det bliver mørkt. Alt er blevet spredt.
- Hvor vil du lede? - Det ved jeg ikke.
Du får brug for flere øjne. Jeg går med dig.
- Du skal blive her med Josh. - Jeg kan ikke gøre mere for ham.
Jeg efterlader ham ikke her alene.
Du ville ikke vide, hvad du skulle lede efter.
Ved du, hvordan en tang ser ud? Eller en nåleholder? Det gør jeg.
- Riley passer på Josh. Ikke? - Jo.
Giv mig et øjeblik.
Giv ham væske. Hvis han bliver for varm, køler du ham ned.
Hvis han fryser, varmer du ham. Du læser medicin.
Nej, jeg gør faktisk ikke.
Jeg droppede det.
- Siden hvornår? - Siden sidste semester.
- Hvorfor sagde du ikke det? - Det er ikke pointen.
- Hvad hvis han dør? - Jeg er tilbage, før det sker.
Du ved ikke, hvor vi er, eller hvem vi er sammen med.
De kan være farlige.
Jeg ville ikke efterlade dig her, hvis du ikke kunne klare det.
De har brug for min hjælp.
Så gør, hvad du vil.
Skat? Hør her. Jeg er nødt til at gå lidt.
Josh? Josh, kig på mig. Jeg er nødt til at gå.
- Nej. - Der er en ambulance derude.
Du må ikke efterlade mig.
- Jeg finder den, så hurtigt jeg kan. - Jeg har en lommelygte, mad og vand.
Det er til dig.
Eve, vi skal af sted.
Jeg elsker dig.
Vent. Lad være.
Vil du give mig pistolen?
- Bare gå. - Du behøver ikke gøre det.
Jeg føler kun smerte.
- Det skal bare slutte. - Lad mig hjælpe dig.
Det er ikke dit problem.
Jo, det er mit problem.
Jeg burde lede efter en ambulance til min søn.
Men det vil jeg ikke, for jeg kan ikke efterlade dig her.
- Vent. - Hvad er der?
- Jeg så ambulancen. - Gjorde du? Hvor?
Da jeg kom hertil, lå den midt på en mark.
- Kan du føre os derhen? - Måske. Jeg er ikke sikker.
Min søn er døende. Hvor skal jeg lede? Jeg beder dig.
Jeg har brug for din hjælp.
- Tak. - Jeg sagde måske. Tak mig ikke endnu.
- Jeg skal tale med dr. Nathan. - Jeg kan ikke hjælpe dig.
Jeg har information.
- Jeg siger det ikke igen. - Far, må jeg tale med dig?
Kan vi ikke bare tage hjem?
- Gavin? Izzy! - Tante Jessica!
- Undskyld, jeg først kommer nu. - Det er okay.
- Har de sagt noget officielt? - Nej, de har ikke fundet bunden.
Gavin. Er du okay?
Er du okay?
Ja. Jeg har det fint. Jeg er straks tilbage. Undskyld, dr. Nathan?
Jeg ved, du har travlt. Men min kone og søn faldt i hullet.
Jeg ved, hvordan det lyder, men jeg tror, folk er i live dernede.
Det vil vi alle gerne tro, men det er umuligt.
- Vi skal gå. - Du må gå nu.
Jeg så jeres drone dernede.
Det er i orden. Et øjeblik.
Jeg kan ikke forklare det. Men er halenummeret 9300NN?
Dronen er det samme sted som alle andre.
Jeg ved, det er svært at tro. Jeg tror ikke selv på det.
Men hvis der er den mindste chance for, at folk overlevede -
- må I sende en redningsmission.
- Hvad hedder du? - Gavin Harris.
Hvordan har du fået den information?
Jeg beder jer bare om ikke at give op.
Som jeg sagde. Ingen kan have overlevet det fald.
Det gør mig ondt.
Hvordan kunne han vide det?
Det ved jeg ikke. Men vi må undersøge det.
Er det de kasser, mor havde med hjemmefra?
Ja. Hvad leder du efter?
Jeg må bevise over for dr. Nathan, at de er i live.
- Jeg tror, vi kan gøre det. - Hvordan?
Da jeg så Eve dernede, lå hun ved siden af en sten.
Der var et håndaftryk på den.
Jeg har set den sten før. Vi havde et billede af den.
Gavin, kig på mig. Det, du ser, er ikke virkeligt.
Det har vi altid troet.
Men hvorfor ser jeg Eve og Josh?
- Du må stoppe det her. - Tante Jessica har ret, far.
Ved du, hvor tit Josh sagde, at vi ikke kunne regne med dig?
Men jeg forsvarede dig altid. For jeg vidste, at du kun drak -
- var på grund af din smerte.
Jeg vidste, du ville være der, når det gjaldt.
Jeg ved, det virker skørt. Men jeg prøver at hjælpe.
Jeg prøver at finde ud af, hvad der foregår.
De er væk, far.
- Iz? - Bare lad hende gå.
Ja. Giv mig et øjeblik.
- Ser noget af det bekendt ud? - Det hele.
Marken lå kun et par kilometer fra lysningen.
Det kan ikke være langt væk. Jeg går op og kigger.
- Er du okay? - Ja.
Hej. Tak, forresten.
Ulven. Hvis du ikke havde været der...
Ingen årsag. Undskyld.
- Du skal ikke undskylde. - Jo, jeg skal.
Du har fundet mig på nogle interessante tidspunkter.
- Hvis du vil tale om det... - Slet ikke.
Du har nok at se til. Jeg kender ikke engang dit navn.
- Eve. - Jeg er Ty.
Du er en god mor, Eve.
- Så siger vi det. - Tror du, det er din skyld?
Jeg tror, jeg har svigtet mine børn alt for ofte.
Hvordan er det? Du kan fortælle mig det.
- Du lyder som en psykiater. - Det er jeg.
Min ekskone sagde, at jeg altid analyserede folk.
Det er ikke mit bedste træk. Fortæl, hvad der skete.
For halvandet år siden kom jeg for sent på arbejde.
Så en nabo hentede min datter fra skole. Og der var en ulykke.
Izzy, min datter, mistede sit ben.
Og du bebrejder dig selv. Jeg forstår.
Du kan ikke styre alt, Eve. Sådan er livet.
Det er fra tjæresumpene.
Jeg har set den før. Denne vej.
Riley, jeg fryser.
Du godeste! Det skal nok gå.
Du skal nok klare den. Godt... Lad os prøve det her.
Det virker tydeligvis ikke.
Lad os gå til plan B. Så gør vi sådan her...
Jeg har dig. Jeg har dig.
Far, hvad laver du?
- Du burde ikke være her. - Mig?
Du tog ikke telefonen, så jeg sporede dig på Find My Friends.
Fortæl mig, hvad du laver.
Da jeg så din mor, var hun ved siden af denne kampesten.
Der var et Wilshire Boulevard-skilt i jorden bag hende.
Hvis jeg gravede det op, ville det bevise, at det var virkeligt.
- Men der er ingenting. - Gavin, det er tid til at komme hjem.
Vent!
Hvad er der?
Havde din mor ringen i en halskæde i morges?
Hvorfor?
- Havde hun sin ring på eller ej? - Ja. Hvorfor?
Du godeste! Hvordan er det muligt?
Jeg kan ikke forklare det.
Men alt, hvad der er sket med mig, har ført til det her.
Din mor og Josh er i live. Og jeg vil finde dem.
Riley, se hvad jeg har. Det er til ham.
Smuk aften, men vejret skifter hurtigt her, ikke?
Ellers andet?
Jeg stivnede. Jeg gik helt i panik.
De ulve... Det var vanvittigt.
Alle ville have reageret på samme måde. Jeg er kun et menneske.
Men du kunne også være død, og det ville være min skyld.
- Ja. Det ville det. - Ja.
Der er stadig noget batteri tilbage og nogle fede sange.
Hvis han ikke har noget imod en fremmeds ørevoks. Så kan han sove.
Det er det sidste, han har brug for. Så dør han.
God pointe. Måske kunne du hvile dig. Jeg kan passe ham, hvis du vil.
- Har du ikke-stenet-musik? - Jeg har en eklektisk smag.
Scott? Tak.
Ingen ved, hvor vi er. Hvordan skal de finde os?
Det er okay.
Hjælp os!
Ufatteligt!
Sophia? Hvad sker der?
De har fundet en af fuglene. Det er en teratornis merriami.
- Arten er uddød. - Hvor fanden kom den fra?
Derfra.
Se! Der er den!
- Den har det hele. Et øjeblik. - Gudskelov!
Din søn klarer sig.
Eve?
Hvad sker der?
Det der er Hollywood Hills. Det er det der også. De er ens.
Vi er vist stadig i Los Angeles.
Hvordan er det muligt?
Rør jer ikke.
Løb!
I DENNE SÆSON:
Løb!
Vi har alle nogen, vi vil tilbage til.
Men vi giver ikke op. Vi skal væk herfra.
Lige nu må vi holde sammen.
Ingen går alene, før vi ved, hvad der foregår.
- Hvem placerede ham der? - Aner det ikke.
HVOR ER DE?
- Min kone og søn er dernede. - Hvordan ved du det?
Fordi jeg kan se det sted.
Vi skal derned. Og du skal hjælpe os.
HVILKEN TID ER DE I?
Hvis den er uddød, hvad laver den her så?
Jeg ved, at folk stadig har håb. Fjerner man det, er det farligt.
KOMMER DE HJEM?
Det er måske vores eneste chance for at få dem tilbage.
Hvad hvis ingen af jer kommer tilbage?
Jeg får min familie hjem.
Det lover jeg.
Jeg kan ikke styre den!
Danske tekster: Iyuno-SDI Group