.
- De ce conducerea unui concept atât de dificil în acest oraș?
Merge!
Vă rog.
- Nu cred că te pot auzi, Ma.
- Hei, Iz, ești singur, nu cu mai multe axe, nu?
- Ce vrei sa spui?
- Piciorul tau.
- Am înțeles. De ce iti pasa?
- Este pentru eseul meu de facultate. Specificitatea este importantă.
- Deci scrii despre dizabilitatea ei pentru eseul tău?
- Esti un idiot.
- Hei, admiterile la facultate sunt competitive.
Ce vrei de la mine?
- Maxim de 78, minim de 68.
Coborâm la 65 de grade
în marele oraș în seara asta. Ora de vârf a dimineții ...
- Visează, prietene.
- Ugh.
- Ce s-a întâmplat? - Este noul meu șef.
El este un astfel de fund.
- Ce ai făcut?
- Îți mulțumesc că ai crezut că asta este vina mea.
Este foarte - este foarte dulce pentru tine.
Am întârziat de câteva ori.
- Ei bine, există o soluție foarte ușoară.
Nu ne mai lăsa la școală.
Nu trebuie să ne conduci. - Este ciudat.
- Putem lua autobuzul ca orice alt copil.
- Sincer, chestia asta cu mama elicopterului trebuie să se oprească.
- Poate că lucrurile ar fi mai ușoare
dacă ne-am muta înapoi la San Bernardino
și i-ai dat tatălui o altă șansă.
- Stai, glumești?
Iz, nu merită ... - Face tot posibilul.
- Destul, bine? Te rog, doar oprește-te.
- Ce--
- Mama?
- O Doamne.
Rezistă.
- Iisus!
- Mamă, fii atent!
- Esti bine? Esti bine?
Bine, haide. Stați împreună.
Haide. Du-te du-te du-te du-te!
- Mami!
- Esti bine?
Du-te, du-te.
- Izzy, Izzy, unde este Josh?
Josh?
- Josh!
- Continuă, îl voi lua.
Nu!
- Josh!
Mama!
- Izzy!
- Stai doar.
- Izzy.
Trebuie sa pleci.
- Nu, te-am prins.
- Te iubesc.
Alerga!
- Nu!
Mama!
.
- Mă bucur să te cunosc, Gavin.
- Ei bine, apreciez că ți-ai luat timp.
- a insistat Jim Giffords.
Spune că ai fost cel mai bun pilot pe care l-a avut vreodată sub comanda sa.
- Ei bine, Jim este predispus la exagerări.
- Așa că am auzit că ești în căutarea unui loc de muncă.
- Am ieșit din Forțele Aeriene
în ultimii doi ani așa
Caut o cale de întoarcere.
- De ce interesul brusc după tot acest timp?
- Soția și copiii mei s-au mutat în LA acum câteva luni
așa că am vrut să rămân aproape de ei.
De aceea am simțit că ar putea fi un loc pentru mine aici.
- M-am uitat la dosarul tău, Gavin.
A spus că avionul tău s-a prăbușit în deșert acum trei ani.
Și că după aceea ai început ...
Nu sunt sigur cum să pun asta, dar
ai început să vezi lucruri.
Știu cum sună asta.
Am avut o contuzie destul de proastă.
Doctorul a spus că a fost un efect rezidual.
Uite.
Adevărul este că totul este în spatele meu acum.
Nu am avut un episod de foarte mult timp.
- Dar ai fost externat din punct de vedere medical.
- Nu-ți cer să mă bagi într-o cabină.
Voi lua orice ai.
Știu că este o întrebare mare,
dar am 20 de ani de muncă
și asta este o experiență de neprețuit.
Vreau doar să ajut.
- Ei bine, fără garanții,
dar lasă-mă să văd ce pot să fac.
- Primii respondenți sunt deja pe scenă.
Devastarea este dincolo de înțelegere.
Ni se spune că LAPD creează un perimetru de 1/4 mile
în jurul sitului de groapă.
Acest lucru este diferit de orice am văzut vreodată.
- Izzy?
- Whoa, încetinește.
Stai chiar acolo. Sunt pe drum.
- Izzy!
Izzy! Copilul meu, copilul meu.
Izzy! Iz!
Din.
- Au fost chiar în spatele meu.
Și apoi tocmai au plecat.
- Liniștește-te, dragă, bine.
- Ar fi trebuit să mă țin. Nu m-a lăsat.
E vina mea.
- Hei, uită-te la mine. Nu e vina ta, bine?
Nu e vina ta. Bine.
Te-am prins, te-am prins.
- O Doamne.
- Tată, ce se întâmplă?
Nu, te-am prins.
- Te iubesc.
Alerga!
- Mamă!
- Josh.
Josh?
Josh!
Buna ziua?
Whoa, whoa, whoa.
- Îmi pare rău.
Îmi pare rău.
Știi unde suntem?
- Nu.
- Acest loc nu pare real, nu-i așa?
Dar ești real, nu?
Așteaptă!
- Josh?
Josh!
- Josh!
- Mamă!
- Josh!
Esti bine? Esti bine?
- Unde naiba suntem?
.
- Sigur nu ești rănit? - Mamă, jur că sunt bine.
Unde este Izzy? Nu e cu tine?
- Ea a fugit. A scăpat, așa că e în regulă.
- Mamă, ce naiba se întâmplă?
- Nu știu. - Hei.
Ce știe ea?
- Nimic. Riley, aceasta este mama mea.
Am întrebat pe toată lumea.
- Ce spun ei? - Același lucru.
Am căzut în groapă, s-au împrăștiat la întâmplare.
Am urmat acel fum pentru a ajunge aici, dar atât.
- Același lucru pentru mine.
O să iau o lovitură în întuneric aici
și spune că nu știi nimic, nu-i așa?
- Ce-i cu tipul ăla?
Poate știe ceva.
- Hei, bine?
Știi unde suntem?
- Stiu?
- Hei.
Copilul este sus ca un zmeu.
- Oh, ești incredibil de perspicace.
Și da, de fapt, am câteva teorii.
- Scuzati-ma.
Scuze, ai văzut ochelari?
- L-am pierdut pe al meu. Nu văd nimic.
- Nu, îmi pare rău, omule.
- Asta nu este de bun augur pentru el.
- Nu-i nimic, dragă. Le vom găsi, bine?
- Acesta este coșmarul meu.
- Ei bine, ce se întâmplă aici?
Uită-te la toate aceste fețe triste.
Hai, înveseliți-vă, oameni buni.
Încă respirăm, nu-i așa?
Ne vom da seama, bine?
- Te rog să taci?
- Îmi pare rău.
Ai - ai căzut cu toții prin acea lumină?
la fundul găurii?
- Uh, da.
- E aceeași lumină, nu-i așa?
Asta ne-a adus aici?
- Da, asa cred.
- Deci suntem în viață?
- Sigur simte așa pentru mine.
- Oameni, trebuie să ne concentrăm.
Va fi întuneric înainte să ne dăm seama.
Și chiar acum, avem nevoie de mai multă apă,
avem nevoie de adăpost și avem nevoie de mâncare,
totul în această ordine.
Zic că strângem provizii, să vedem ce e aici.
- El are dreptate. Ar trebui să răspândim vestea
pe tot parcursul de compensare și să îi ajute pe toți să ajute.
- Și împărtășește tot ce găsim.
- 100%.
De ce nu luăm fiecare o secțiune
și rămâneți în grupuri doar pentru a fi în siguranță.
Haide să mergem.
- Aproape de mine tot timpul.
- Verifică mașina aia.
- Josh, ce faci?
- Ascult.
E doar liniște.
Nu e nimic aici. Cum este posibil?
Oh nu. - Ce este?
- Verigheta mea, a dispărut.
Probabil că a căzut în pădure.
- Vin imediat. - Unde te duci?
- Baie. - Fii pe fază.
Fii atent la împrejurimi, bine? - Am înțeles.
- Știu că sună nebunesc.
Dar dacă suntem într-un parc național?
- Am căzut într-o groapă și crezi
suntem într-un parc național?
Cât de sus ești? - Nu mai mult decât de obicei.
Apropo, eu sunt Scott.
- Știi, lucrurile alea omoară celulele creierului, nu?
- Da, și doctorul meu spune
va ajuta cu anxietatea mea, deci este un compromis.
- Mm-hmm. - Uite, ideea este,
dacă ne uităm logic la asta,
ar trebui să fim în interiorul Pământului.
Dar în mod clar se întâmplă altceva.
- În mod clar.
- Adică, haide, nimic din toate acestea nu are sens.
De ce sunt toate aceste mașini distruse
dar suntem cu toții bine?
- Crezi că știu răspunsul la asta?
- Nu știu.
Poate că suntem doar într-un episod din „Pierdut”.
- Whoa. - Da.
Tata era SEAL înainte de a fi chirurg.
El poate face totul.
- Te într-adevăr te pune la îndoială alegerile tale de viață.
- Hei! Hei!
Ce naiba faci?
- Josh?
- Te-am văzut, doamnă.
- Nu știi ce ai văzut.
- Josh? - Am văzut-o, mamă.
Avea această cutie mare de bare de proteine.
A încercat să le ascundă acolo.
- Nu am furat nimic.
Nici eu nu apreciez să fiu numit mincinos.
Arăt ca un criminal?
Sunt polițist. - Există vreo diferență?
- Bine, deci vrei să-ți bat fundul.
- Hei, îndepărtează-te de el chiar acum, ai înțeles?
- Am un petard acolo, Josh.
- Unde sunt?
Aici? - Da.
- Ce faci?
Există o mulțime de oameni care ar putea folosi acest aliment.
- Salvați judecata, bine?
Doar încercând să supraviețuiesc aici ca toți ceilalți.
- Ei bine, toți ceilalți nu fură.
- Dă-i un minut.
- Poftim. Restul este pentru grup.
- Aveti grija de voi.
- Cel puțin există o parte bună în toate acestea.
Gata cu Twitterul ciudat.
Am dreptate sau am dreptate?
- E heroină?
- Asta e neașteptat. - O Doamne.
- Liniștește-te, este bine. Asta este doar puțin ...
- Heroină? Doar puțină heroină.
Asta încerci să spui?
Cui crezi că aparține?
Vrei să știe că am găsit-o?
- Poate nu.
- Hei, nu am văzut asta niciodată, bine?
- Iisus.
- Josh, îmi pare rău că trebuie să vezi asta.
- Sunt bine, mamă.
- Hei, hei, uită-te la mine.
Ai voie să te sperii, bine?
Nu te mișca.
Haide. Merge!
- Alerga! Alerga!
- Haide! - Du-te du-te du-te du-te.
- Du-te la mașină!
- Iisus.
- Deschide usa.
Deschide usa!
- Hei, aici!
Haide, în mașină. Să mergem!
- Intră. Du-te!
Haide, du-te! - Tata!
- Nu!
- Nu Nu NU NU NU!
Nu! Nu Nu NU NU.
- Cineva să mă ajute!
.
- Nu-l atinge, nu-l atinge, nu-l atinge.
Lasă-mă să văd, lasă-mă să văd.
Ești bine. Ajutor!
Am nevoie de ajutor!
- Sunt doctor. Lasă-mă să arunc o privire.
- Riley, am nevoie de ajutorul tău.
Să-l mutăm în acel autobuz
în caz că lupii aceia se întorc.
Gata, haide.
Aici.
Lasă-l chiar aici. Usor usor.
Am nevoie de bandaj și tifon
să înfășoare acea rană pentru a opri sângerarea.
- Poate găsesc o trusă de prim ajutor.
- Și suturi și antibiotice, dacă poți.
Ajut-o. - Bine.
- Hei.
- Mă întorc imediat, bine?
- Buna dimineata. Numele meu este Dr. Sophia Nathan,
și eu sunt omul de știință șef
la Departamentul de Securitate Internă.
Ceea ce știm este că tragedia de astăzi
a fost un dezastru natural.
Dolina de la La Brea este cea mai mare de acest fel.
Și din acest moment,
nu știm cât de adânc este.
- Dr. Nathan, ce zici de victime?
Există numere? - Nu, nu încă.
- Există planuri pentru a trimite o misiune de salvare
să localizezi vreun supraviețuitor?
- Nu acum.
Din păcate, nimeni nu ar fi putut supraviețui acelei căderi.
Dar ceea ce vă pot spune este că avem
o dronă cu rază lungă de acțiune militară pe drum,
și sperăm să avem confirmare în curând.
Pentru toate familiile afectate de această tragedie,
vă rugăm să știți că ne gândim la fiecare dintre voi.
- Iz. - Am nevoie de un minut.
- Izzy, vino aici.
Vino aici. Hei, hei.
- Nu-mi vine să cred că au dispărut.
Ce este?
- Nimic, este doar o durere de cap.
- Mamă! - Josh!
- Nu este doar o durere de cap.
- Nu, nu este.
- E în regulă, tată.
Ceea ce vedeți, nu este real.
- Știu.
Numai că de data asta este diferit.
- Ce vrei sa spui?
- De obicei, ceea ce văd, sunt câmpurile,
copaci, pustie, întotdeauna același loc.
Dar acum...
- Ce?
- Este mama ta și Josh.
Uite, nu pot să o explic, dar sunt acolo
în pădure.
- Tata. - Bine, crede-mă.
Știu cum sună,
dar nu sunt doar ei.
Acele - acele păsări,
I-am văzut în acel loc în această dimineață.
Și apoi--
apoi au zburat din dolină.
- Ce vrei să spui?
- Nici unul nu are sens pentru mine,
dar intestinul meu îmi spune că se întâmplă ceva.
Nu pot să-i dau drumul.
Trebuie să vorbesc cu cineva responsabil.
- Și să le spui ce?
- Și dacă sunt oameni în viață acolo, Iz?
Nu pot renunța.
- Adam, mă întrebam când vei apărea.
- Am luat primul zbor din DC
Cum merge cu presa?
- Spunându-le ceea ce trebuie să audă.
Dar urăsc să le mint familiilor.
- Ce ar trebui să spui?
Adevărul?
- Toată lumea, acesta este agentul principal Adam Markman.
A lucrat cu mine incidentul Mojave.
Vom alerga împreună înaintând.
- Deci, unde suntem?
- Aduceți hrana vie a dronei.
- Imediat.
- Aceasta este aceeași lumină pe care am văzut-o în Mojave.
Estimăm că este la 20.000 de picioare.
- Ne apropiem de acea adâncime acum.
- Trimite-o prin.
- Hei, asteapta. Hei, asteapta. Poți obține feed-ul înapoi?
- Am pierdut conexiunea.
S-a dus.
- Unde naiba s-a dus?
- Esti bine?
- Nu am mai împușcat nimic.
- Ai salvat viața acelui băiat.
Voi pune focul înainte să se întunece.
Aș putea folosi o mână.
- Îmi pare rău.
Nu pot.
- Unde te duci?
- Stai acolo, prietene.
- Trusă de prim ajutor.
Hei.
Hei ce mai faci?
- Sunt bine.
- Ascultă, îți amintești când ți-ai rupt brațul
în clasa a cincea?
Amintește-ți că ți-a luat, ca,
patru ore să vezi un doctor?
- Este mai rău. - Da, stiu.
Știu, dar ai reușit, nu?
Și îți amintești cum ți-am spus?
Îți amintești cum ți-am spus să faci asta?
Ați continuat să respirați
în și în afara.
- Nu te-ai concentrat asupra durerii. Tu doar ...
doar te-ai concentrat pe respirație.
În și în afara.
Asta, e minunat.
E grozav, doar ... continuă să faci asta.
- Aș putea vorbi cu tine?
- Da.
Revin imediat. Te descurci grozav.
- Bine, deci rana este înfășurată
dar are nevoie de aceste antibiotice.
Sângerarea nu se va opri fără suturi.
Și felul în care pierde sânge,
Nu știu cât a mai rămas.
Hei, lasă-l jos. Împărtășim asta.
Scott, urmărește mâncarea. Nimeni nu fură nimic, nu?
- Eu sunt omul tau.
- A fost o ambulanță.
L-am văzut, l-am văzut. A căzut în groapă
deci trebuie să fie pe aici undeva.
Voi doar - o voi găsi. - În curând va fi întuneric.
Tot ce a căzut s-a împrăștiat.
Unde te uiți chiar? - Nu știu.
Nu știu.
- Bine, vei avea nevoie de mai mulți ochi
acolo, așa că voi merge cu tine.
- Nu, trebuie să stai aici cu Josh.
- Nu mai pot face nimic pentru el,
nu fără aceste provizii.
- Nu-l las singur aici.
- Chiar dacă ai putea să-l găsești singur,
nu ai ști ce să cauți.
Știi cum arată forcepsele dințate
sau un șofer de ac?
Fac.
Riley, o să aibă grijă de Josh, nu?
- Sigur.
- Bine, dă-mi un minut. Bine. - Bine.
Hei. Doar ține-l hidratat.
Dacă se încălzește prea tare, îl răcorești.
I se face prea frig, tu îl încălzești.
Ești pre-med. Nu este nimic pe care să nu-l poți descurca.
- De fapt, nu sunt.
L-am scăpat.
- Ce? De cand? - De la semestrul trecut.
- De ce nu mi-ai spune asta?
- Nu este vorba chiar acum.
Dacă moare? Ce ar trebui să fac atunci?
- Mă întorc înainte să se întâmple asta.
- Nu știi asta.
Nu știi unde suntem
sau cu cine suntem.
Acești oameni ar putea fi periculoși.
- Uită-te la mine.
Nu te-aș lăsa aici dacă nu m-aș gândi
te-ai putea descurca.
Au nevoie de ajutorul meu.
- Bine, atunci fă ce vei face atunci.
- Dragă, ascultă-mă. Ascultă la mine.
Trebuie să plec doar puțin.
Josh, Josh, uită-te la mine.
Îți spun că trebuie să plec.
- Ce? Nu.
- Există o ambulanță acolo, dragă.
Trebuie să găsesc provizii. - Nu mă lăsa aici.
- Îl voi găsi cât de repede pot, promit.
- Bine, am găsit o lanternă, mâncare, apă.
Este pentru dumneavoastră.
Eva, trebuie să plecăm. - Bine.
- Te iubesc.
.
- Aștepta!
Nu.
- Poți să-mi dai arma, te rog?
- Doar pleaca.
- Nu trebuie să faci asta.
- Tot ce simt este durere.
Am nevoie doar ca să se termine. - E in regula.
Lasa-ma sa te ajut.
- Te rog, nu asta este problema ta.
- Da, este.
Este problema mea.
Ar trebui să fiu acolo să caut o ambulanță
pentru provizii pentru fiul meu, dar nu am de gând să fac asta
pentru că nu te pot lăsa aici.
- Stai asa.
- Ce este?
- Am văzut ambulanța.
- Ai făcut? Unde?
- Când am ajuns aici pentru prima dată.
Era în mijlocul unui câmp.
- Ne poți aduce acolo?
- Poate, nu știu.
- Fiul meu moare.
Nu știu unde să mă uit.
Te rog, am nevoie de ajutorul tău.
Mulțumesc. - Am spus poate.
Nu-mi mulțumi încă.
- Trebuie doar să vorbesc cu dr. Nathan.
- Cum am spus, nu te pot ajuta.
- Kay, uite, am informații despre care cred că trebuie să audă.
- Domnule, nu voi mai întreba. Pasul.
- Îmi pare rău. Tată, pot să vorbesc cu tine?
- Da. - Putem, te rog, să mergem acasă?
- Iz. - Gavin, Izzy.
- Mătușa Jessica.
- Îmi pare rău că nu am putut ajunge mai devreme aici.
- E in regula.
- Au spus ceva oficial?
- Nu, încă nu au găsit fundul.
- Gavin, te simți bine?
Te simți bine?
- Da, mă simt bine.
Vin imediat.
Scuză-mă, dr. Nathan. Știu că ești ocupat,
dar soția și fiul meu au căzut în groapă.
Îmi dau seama cum va suna asta,
dar cred că oamenii ar putea fi în viață acolo jos.
- Domnule, cu toții vrem să credem asta.
Dar nu este posibil.
Scuzați-ne, trebuie să mergem.
- Trebuie să mergi mai departe.
- Cred că ți-am văzut drona acolo.
- Domnule.
- E in regula. Dă - dă-ne o secundă.
- Uite, nu știu cum să o explic,
dar codul este numărul 9300NN?
Bine, drona aia,
este în același loc în care sunt toți ceilalți.
Știu că este greu de crezut.
Nu sunt sigur că mă cred chiar eu,
dar dacă există chiar șansa ca oamenii să supraviețuiască,
trebuie să trimiteți o misiune de salvare.
- Cum te cheamă, domnule? - Gavin Harris.
- Și cum ai obținut aceste informații?
- Nu contează. Eu sunt doar--
Îți cer doar să nu renunți.
- Cum am spus mai înainte,
nimeni nu ar fi putut supraviețui acelei căderi.
Îmi pare foarte rău pentru pierderea ta.
- Cum naiba ar fi putut să știe asta?
- Nu știu, dar trebuie să ne uităm la el.
- Astea sunt cutiile pe care le-a adus mama de acasă?
- Da de ce? Ce căutați?
- Trebuie să-i dovedesc doctorului Nathan că sunt în viață.
Cred că ar putea exista o modalitate de a o face.
- Cum? - Am văzut-o pe Eva acolo jos.
Era lângă un bolovan.
Bolovanul avea o amprentă de mână sculptată în el,
și am mai văzut acel bolovan.
Avem o imagine a acestuia.
- Gavin, uită-te la mine.
Aceste lucruri pe care le vedeți, nu sunt reale.
- Hei, Jess, știu că la asta ne-am gândit întotdeauna,
dar cum explici de ce îi văd pe Eve și Josh?
- Eu - nu pot, dar trebuie să oprești asta.
- Mătușa Jessica are dreptate, tată.
Ai idee de câte ori ar spune Josh
nu ne-am putea baza pe tine,
dar te-am apărat mereu
pentru că știam singurul motiv pentru care ai băut
a fost din cauza câtă durere ai suferit.
Știam că atunci când va conta, vei fi acolo pentru noi.
- Știu asta - pare nebun,
dar încerc să ajut.
Încerc doar să-mi dau seama ce se întâmplă.
- S-au dus, tată.
- De la.
Iz. - Lasă-o să plece.
- Da.
Dă-mi un minut, bine?
- Vi se pare ceva din toate astea?
- Nu, totul pare familiar.
Dar acel domeniu nu era mai mult
la câțiva kilometri de poieniță.
- Ei bine, nu poate fi prea departe.
Mă duc să mă uit în sus.
- Esti bine? - Da.
- Hei, mulțumesc, apropo.
Lupul.
Adică, dacă nu ai fi fost acolo,
Eu - nici nu știu.
- Nu-l pomeni.
Îmi pare rău.
- Este în regulă, nu trebuie să-ți pară rău.
- Nu, da.
M-ai prins în câteva momente interesante.
- Da.
- Dacă vrei să vorbești despre asta ...
- Este ultimul lucru pe care vreau să-l fac.
Ai destul pe farfurie.
Nici nu-ți știu numele.
- Ajun.
- Sunt Ty. - Hei.
- Ești o mamă bună, Eve. - Mm.
Daca spui tu.
- Ce, crezi că asta e vina ta?
- Cred că mi-am lăsat copiii în jos mult prea des.
Asta-i ceea ce cred.
- Cum e? - Uh ...
- Haide, îmi poți spune.
- Sună ca un psihiatru.
- Eu sunt. - Oh.
- Fosta mea soție ar spune că mereu analizez oamenii.
Nu este calitatea mea cea mai plăcută.
Deci, spune-mi ce s-a întâmplat.
- Acum aproximativ un an și jumătate, alergam târziu la serviciu
și apoi am avut un vecin să-mi ia fiica de la școală
și apoi a fost un accident și, uh,
Izzy, fiica mea,
și-a pierdut piciorul.
- Și te învinovățești.
Am înțeles.
Nu poți controla totul, Eve.
Este doar viață.
- Whoa.
- Este din gropile de gudron.
- Haide. Am mai văzut asta.
Pe aici.
- Riley.
Mi-e frig.
- Oh Doamne.
Bine, vei fi bine.
Cred că și tu vei fi bine.
Bine.
Um, hai să încercăm asta.
Este clar că nu funcționează.
Bine, să mergem pentru planul B.
Bine, iată-ne.
Începem.
- Te-am prins, bine?
Stai asa.
Te-am prins, te-am prins.
.
- Tată, ce faci?
- Nu ar trebui să fii aici.
- Nu ar trebui să fiu aici?
Nu răspundeai la telefon
așa că te-am urmărit pe „Găsește-mi prietenii”.
Te rog, spune-mi ce faci.
- Când am văzut-o pe mama ta,
era lângă acest bolovan.
Era un semn Wilshire Boulevard
pe pământ în spatele ei,
și m-am gândit că dacă am dezgropat,
ar fi o dovadă a ceea ce am văzut că este real.
Dar nu este nimic.
- Gavin, este timpul să vii acasă.
- Stai asa.
- Ce este?
- Azi dimineață, a fost mama ta
purtând inelul la gât?
- De ce? - Izzy, te rog.
Purta inelul sau nu?
- Da, ea a fost.
De ce?
- O Doamne.
- Cum este posibil? - Nu știu.
Nu pot explica de ce
dar tot ce mi s-a întâmplat,
a dus la acest lucru.
Mama ta și Josh sunt în viață,
și o să-i găsesc.
- Riley, uite ce am.
Este pentru el.
Uh, noapte frumoasă.
Dar, omule, vremea se schimbă rapid pe aici, nu?
Altceva?
- Bine, ascultă, uite, am înghețat.
M-am speriat complet.
Adică lupii ăia, nu? A fost o nebunie.
Oricine ar fi reacționat la fel.
Sunt doar un om.
Dar, de asemenea, ai fi putut muri și ar fi fost vina mea.
- Da, ar fi fost.
- Da.
Oricum, um, mi-a mai rămas suc
și câteva melodii dulci.
Presupunând că nu se supără ceară de ureche unui străin,
ceva muzică l-ar putea ajuta să doarmă.
- Acesta este ultimul lucru de care are nevoie.
Trebuie să-l ținem treaz sau va muri.
- Bine, da, sigur. Buna observatie.
Poate te-ai putea odihni. L-aș putea urmări dacă vrei.
- Ai vreo muzică non-stoner?
- Se întâmplă să am gusturi eclectice.
- Hei, Scott.
Mulțumiri.
- Nimeni nu știe unde suntem. Cum ne vor găsi?
- E in regula.
- Ajuta-ne!
- Incredibil.
- Sophia, ce se întâmplă?
- Au recuperat una dintre păsări.
Se numește Teratornis Merriami.
Această specie este dispărută.
- De unde naiba a venit?
- De acolo.
- Uite! Iată-l!
Are totul. Da-mi o secunda.
- Oh, slavă Domnului.
- Fiul tău va fi bine.
Ajun?
- Ce se întâmplă?
- Acestea sunt Hollywood Hills,
la fel și aceia.
Sunt la fel.
Cred că suntem încă în Los Angeles.
- Cum este posibil?
- Nu te mișca.
- Alerga.
- Continua sa te misti!
- Cu toții avem oameni la care vrem să revenim.
Dar nu vom renunța.
Vom pleca de aici.
- Chiar acum trebuie să rămânem împreună.
Nimeni nu merge nicăieri singur
până când ne dăm seama ce se întâmplă.
- Cine l-a pus acolo?
- Nu am nici o idee.
- Soția și fiul meu sunt acolo jos.
- De unde stii ca? - Pentru că pot vedea acel loc.
- Mergem jos sunt,
și ne vei ajuta să o facem.
- Dacă acel lucru a dispărut,
atunci ce naiba face aici?
- În acest moment, oamenii încă mai au speranță.
Îl iei, e un lucru periculos.
- Aceasta ar putea fi singura noastră șansă de a-i recupera pe mama și pe Josh.
- Și dacă niciunul dintre voi nu se întoarce?
- Îmi voi aduce familia acasă.
Iți promit.
- Control AB!