Jag var rädd…
…för barnet
som jag fött till världen för tidigt.
Och för mig själv för att jag måste fatta det här beslutet.
Jag var rädd för allt.
Jag kunde inte döda dig.
Så jag övergav dig.
Jag trodde att jag kunde gå vidare.
Hyun-su!
Men sen ville jag veta…
…varför du föddes så här.
Det kanske var mitt fel för att jag inte bar dig länge nog.
Eller så var det mina fula begär…
…som gjorde dig till den du är.
Vad är mitt barn?
Är hon en gåva eller en förbannelse?
Jag kunde inte lista ut det.
Jag trodde…
…att du kanske hade svaret.
Jag kom för sent, eller hur?
Nej.
Jag är glad att du kom.
Säg hej.
Hon är din mamma.
Hej.
Du verkade helt normal.
Vilken lättnad det var.
Varje dag jag var med dig så dolde jag min oro…
Varje dag gick jag som på nålar…
Men jag tänkte att det här livet
kanske inte var så illa.
Jag trodde att jag hade förlorat dig.
Men plötsligt slutade du vrida dig av smärta…
…och stod framför mig som en helt annan varelse.
Det var då jag insåg…
…att hur mycket jag än förnekade det
var mitt barn ett monster.
Vad händer?
Måste du gå så långt?
Jag är hennes mamma.
Oavsett hur mycket hon växer
eller vad hon blir,
måste jag känna igen henne.
Jag förlorar henne aldrig.
Jag vet inte om jag försöker skydda dig från världen
eller världen från dig.
Ta aldrig av dem.
Jag försöker bara…
…vara med dig.
Okej?
ORIGINALBERÄTTELSEN SWEET HOME AV CARNBY KIM OCH YOUNGCHAN HWANG
SWEET HOME
Mamma…
Folk…
Alla är onda.
"Mamma"?
Du är precis som dem.
Cha Hyun-su.
Cha Hyun-su!
Ska du verkligen bara gå så här?
Förväntade du dig ett varmt välkomnande?
Ja.
Du borde åtminstone fråga hur jag har haft det.
Jag är inte intresserad.
Var det du hela tiden?
Det var du som hjälpte mig på bygget, eller hur?
Du lurade mig med den här skiten
och nu försöker du fly?
Säg nåt.
Vadå?
Tänker du fly igen?
Som en idiot?
Jag råkade bara vara där.
Jag hjälpte dig bara för att jag kände dig.
Du lever.
Räcker inte det?
Har du dödslängtan?
Vad fan gör du här, ditt halvmonster?
Försvinn.
Din idiot.
Till och med Ha-ni värdesätter sitt liv.
Varför jagar du ett monster av alla saker?
Var tacksam att du lever.
Tack och lov.
Han har hållit ut.
Han lever.
Om du ska umgås med monster
och ta dem till vårt skydd,
kan du också dra.
-Varför gjorde du så? -Jag gillar henne inte.
Varför inte?
Du skadar mina vänner och försvinner på grund av henne!
För att du vill skydda henne.
Jag litar inte på dig.
I början…
…var jag nyfiken på människor.
De är som mamma.
Så jag närmade mig dem…
…men de gjorde mig illa.
De skrek, knuffade bort mig
och skadade mig.
De brände alla mina vänner!
De tvingar mig att vara ensam.
De är bara rädda…
…att de ska förlora nån de älskar.
Jag ska göra samma sak mot dem.
De ska få betala för det de gjorde.
Ni ska få känna som jag.
Då kanske ni äntligen förstår
min smärta.
Det var det jag ville säga.
Nu går vi hem.
Snälla?
Vi har inget hem.
Det brinner.
Nu…
…behöver jag inte dig…
…eller mamma.
Yi-kyung!
Var är du?
Yi-kyung…
Hyun-su.
Yi-kyung, är du okej?
Jag förstörde allt.
Jag ville att hon skulle bli som du.
Det var allt jag ville.
Det är inte ditt fel.
Jag borde ha dödat henne.
Jag tänkte alltid på det när jag uppfostrade henne.
Jag är säker på
att hon visste hur jag kände.
Nej.
Jag såg dig uppfostra henne.
Jag såg hur du uthärdade allt.
Allt är mitt fel.
Jag skapade den här röran.
Det är bäst så här.
Det kanske är bäst att jag dör här.
Då behöver jag inte…
…döda henne med mina egna händer.
Tänkte du verkligen döda henne?
Varför? Du är hennes mamma.
Så varför?
Jag förtjänar inte att vara mamma.
Jag har tänkt på det hundratals gånger.
"Varför föddes mitt barn så här?"
"Det är mitt fel."
"Mina begär…
…förvandlade henne…
…till…
…ett monster."
Vad är problemet?
Det är inget brott att vara monster.
Mamma…
Det här skyddade dig.
Det såg dig som familj.
Monster har känslor
och kan känna igen ansikten.
En gång var de människor.
Mamma…
Vad är det med honom?
Öppna ögonen.
Vad fan gör du?
Jag tror att han är död, chefen.
Vad händer?
Han mådde bra förut. Vad hände?
Han är förgiftad.
Hur mycket gav du honom?
Så mycket.
Bara en skål.
Gav du allt det till honom?
Vad fan är det här?
Giftiga svampar.
Såna som orsakar hallucinationer.
Hon har tolerans, så hon mår bra.
Men han behöver ett motgift.
Hallå!
Hallå, vakna!
Vilken idiot.
Hur kunde han försvinna igen?
Först sårar han mig genom att ta värvning utan att säga nåt.
Och nu får han mig att gråta på grund av en annan tjej?
PARK CHAN-YEONG
Jag är färdig med honom.
Jag tar den om du inte vill ha den.
Fan också.
Vet du hur värdefull den är?
Det finns en hel hög där borta.
De är inte samma sak.
Chan-yeong gav den här till mig med sin autograf.
Du kastade den, så jag trodde att du inte ville ha den.
Så irriterande.
-Är du redo? -För vad?
Ska du nånstans?
Vi ska ju träffa fader Peter i dag.
Jag är inte på humör.
Nu går vi. Jag vill inte gå ensam.
Låt mig följa med.
Nej.
Det är en personlig fråga.
Är Yong-seok en personlig fråga? Du är för oförsiktig.
Sluta vara så dramatisk.
Rapportera åt mig imorgon.
Säg att jag hämtar Yong-seok.
Det kan jag inte, sir.
Jag är ledsen.
Jag var tvungen att skydda dig.
Du fick en signal från Bamseom.
Ja, sir.
Klarar du dig själv?
Ta med dig några av dem.
Varför ändrade du dig plötsligt?
Vi ska åt samma håll, så låt mig följa med.
Jag bryr mig inte om vad du tror.
Fokusera på att komma tillbaka levande.
Jag följer med.
Yong-seok är min underordnade och vän.
Du borde stanna.
Kim Yeong-hu.
Sa du inte att vi var en familj?
Tänker du verkligen utelämna mig?
Hör på.
Vem ska leda männen om vi båda dör?
De behöver dig här.
Seo-jin.
Jag ska hitta honom.
Lita på mig.
Det gör jag.
Du är bättre än mig på alla sätt.
Men jag har en känsla av
att jag måste åka.
Jag kan inte sitta här efter att du har åkt.
Låt mig följa med.
Så här är det.
Om nåt hände er eller Yong-seok
blir jag ändå värdelös.
Ni behöver inte bli så allvarliga.
Jag åker om ni gör det.
Jag följer med.
Är det nån mer som ryser?
Titta på gåshuden.
Nu åker vi!
Vänta, jag kan inte köra med min hand.
Kom igen, allihop.
Jag ser inget med de här på.
Kom igen.
Kommer du inte?
Vad är det? Du är så tyst i dag.
Jag står inte ut.
-Vi dricker lite. -Va?
Kan du åtminstone vara diskret?
Låt mig ta dem, bara.
Jag betalar sen.
Har du några fler?
Visst, sak samma.
Så
tänker du gå ut med henne eller inte?
Sluta. Han är präst, för Guds skull.
Jag säger inte att de ska gifta sig.
Han kan fortfarande dejta.
Du har druckit nog.
Vänta.
Vad är det mellan er två?
Dejtar ni?
Leker du med Seon-hwa?
Du är full. Ut.
Alla män är fegisar.
Det är därför du är ensam.
Alla män skulle fly om du betedde dig så.
Vad sa du, din subba?
Hallå!
Du vet inte ett skit!
Vad vet du om kärlek?
Jag trodde jag höll på att bli ett monster.
Jag trodde att jag hörde saker.
Säg inte så.
Vi hade nyligen en incident.
Herregud.
Jag har inte hört ljudet av musik på så länge.
Fader.
Du är ganska påhittig, eller hur?
Det är inte gratis.
Du måste bikta dig för att dricka det här.
Du kom inte till dagens möte.
Kom igen, var inte sån.
Kunde du inte ha tagit med nåt, åtminstone?
Va?
Girighet kan göra en till ett monster.
Att dela med sig är att bry sig.
Att bli ett monster vore inte så illa.
Man skulle leva längre.
Man skulle inte vara sjuk
eller rädd.
-Kom igen. -Sant.
Å andra sidan, livet här må vara åt helvete,
men jag är inte ensam.
Jag är lycklig så länge jag inte är ett monster.
Jag vill inget hellre.
Jag vill ge mig av så fort som möjligt.
Jag har så mycket jag vill visa och lära ut,
men det är inte lätt här.
Du då, fader?
Berätta om dig själv.
Du pratar aldrig om dig själv.
Hon har rätt.
Låt höra.
Mitt liv är inte så olikt hur det brukade vara.
Jag har inget att återvända till.
Jag älskar det.
Hur världen ligger i ruiner.
Alla kan komma överens för vi är alla likadana.
Jag är inte ensam längre.
Du var hemlös, eller hur?
Jag är rik.
Skitsnack.
Ingen rik person skulle säga så.
Varför skulle du älska det nu när du har förlorat allt?
Det här är deprimerande.
Skit samma.
Jag, Jung Ye-seul,
lättar upp stämningen.
Kom igen.
Okej!
Jag borde ändra skylten.
Du verkar glad.
Du kanske tar det för givet eftersom du är ute hela tiden
men försök leva under jorden i ett år.
Allt kommer att verka nytt.
Alla är inte som du.
Folk är oftast rädda.
Vad är det i resväskan?
Det är en hemlig låda.
Vad finns i den?
Vet du inte vad "hemlig" är?
Den är hemlig för att jag inte vet vad som hamnar i den.
Stanna!
Nej. Stanna!
Stanna!
Åh, nej.
Nej.
Stanna!
Vad är det?
Jag har ont i magen.
Vi är nästan framme.
Jag måste nog gå nu.
Det tar inte lång tid.
-Jong-hyun! -Ja, sir.
Följ efter honom.
Fan också.
Varför tar du med den där?
Jag vet inte vad som finns där ute.
Väntar du fortfarande?
Han måste ha hållit sig länge.
Vad åt han ens?
Var på din vakt.
Självklart, sir.
Det rör sig där framme.
Förbered täckning.
Uppfattat.
Seo-jin, ser du dem?
Jag ser inget.
-Seok-chan, gör dig redo. -Ja.
Rör den inte…
Jag torkade…
Vad är det?
-Dumpa den. -Nej.
Absolut inte.
Fan.
Spring!
Den är så jävla tung!
Fan också.
Spring!
-Ta inte ut det på den. -Helvete.
-Ta ut det på mig. -Jag dödar dig.
Vad är i den? Jag bröt nästan axlarna.
Du kanske borde ha tränat mer.
Döljer du nåt?
Jag döljer inget.
Kolla väskan, Jong-hyun.
Vänta, rör den inte!
För i helvete.
Jag sa att vi borde slänga den!
Sergeant Min, du är lättskrämd.
Det är ändå dött.
Det är det jag menar.
Varför bär du runt på ett dött monster?
Ska du öppna ett monstermuseum?
-Jag har aldrig sett det förut. -Förbannat.
Märkte ni nåt annorlunda
med monstren där borta?
Monster känner inte igen varandra.
De har aldrig samarbetat
och gett sig på ett enda mål.
-Men den här gången? -Han har rätt.
Det var som om de väntade på oss.
De samarbetade.
Menar du att de försökte ligga i bakhåll?
Eller så försökte de skydda nåt.
NATIONALFÖRSAMLINGEN, YEOUI-DAERO
Fan också.
Vad är det där?
Det är bittert, men tugga på det.
Jag äter det inte.
Jag äter inget du ger mig.
Ta honom nån annanstans. Han är snart död.
Är det ett motgift?
Du måste berätta vad det är innan jag ger det till honom.
Skulle jag ge en döende man nåt oätligt?
Tugga.
Håll tyst och tugga.
Kom igen.
Det har gått exakt ett år.
Vänta.
Det har bara gått ett år.
Det här är knappast en ö längre.
Naturen anpassar sig till katastrofen.
Vad menar du, sir?
När människorna är ur vägen,
återgår allt till hur det var.
Klart.
-Seok-chan. -Ja, sir.
Hjälper det?
Jag behöver nåt att luta mig mot.
Vi klarar oss väl?
Varför fråga mig?
Fråga den du tror på.
Det är därför jag frågar dig.
Håll käften, din idiot.
Du är med mig, dr Lim.
Seok-chan, följ mig.
Ja, sir. Självklart.
Jag trodde att vi skulle hålla ihop.
Jag är rädd.
Jag har synder att sona.
Seo-jin, ta resten och leta efter Yong-seok.
Okej.
Vi möts när vi är klara.
Du, Seo-jin.
Försök komma tillbaka helskinnad.
Vi går.
Vart ska vi?
Till min sektor.
Forskningsanläggning?
Är du bra på att slåss, sergeant?
Är du bra på att döda monster?
Det är bäst för dig.
Jag vet inte vad som finns där inne.
Kom igen.
Det är samma teckning varje gång.
Ja. Det är mitt hus.
När skickar de hem oss? Jag vill åka hem.
Senare.
Inte nu, men senare.
Hur länge måste jag vänta?
Du kan inte åka hem.
Yeong-su.
Allt är en lögn.
Tänk om vi blir monster som Jun-ils mamma?
Stygg pojke, Yeong-su.
Du borde inte heller vara en bra person.
Du kanske dör.
-Kim Yeong-su. -Släpp!
Vem är du att skälla på mig?
Du är inte ens min riktiga mamma!
Varför behåller du den snorungen?
Jag har redan nått min gräns. Gå mig inte på nerverna.
Jag tror inte att det finns nåt där.
Tror du inte?
Jag hoppas bara att inget monster dyker upp från ingenstans.
-Vad menar du? -Vet du inte?
Man kan riva taket när man letar efter en myrkoloni.
Även ett litet hus har överraskningar, och det här stället är enormt.
Vem vet vad som finns här?
Kom igen, du överdriver.
Vi får lite extra om vi jobbar hårt.
Ska du också gå?
Det är lika bra.
Så fan heller.
Du behöver inte göra det här, Ye-seul.
Varför jobbar du extra?
Ji tar hand om dig.
Jag försöker bara göra mitt.
Jag borde göra nåt om jag inte vill skämma ut mamma.
Ditt hjärta är lika vackert som ditt utseende.
Hör på, gamle man.
Jag är ingen gammal man.
Jag är inte så mycket äldre än du.
Vet du hur gammal jag är?
Tja…
Gillar du mig?
Jag kan inte förneka det.
Alla här gillar dig, Ye-seul.
Vet du vad?
Jag gillar inte dig.
Du är inte min typ.
Även om världen gick under skulle du inte vara ett alternativ.
Jösses.
Vad var det?
Ye-seul.
Jag behöver din hjälp.
Du är den enda jag kan lita på.
Snälla?
Fick du signal från sökteamet?
Ja, de verkar ha anlänt säkert till Bamseom.
Kan vi anropa dem?
Nej, sir. De är ganska långt borta.
Rapportera om ni får en signal till.
Ja, sir.
Vad är det för fel på den här?
Vad är det?
NÖDLÄGE VARNING
Något stör signalen.
Jag är säker!
Jag hörde det.
Jag hörde ett monster
bakom väggen.
Du kan prata med fanjunkare Tak.
Okej.
Sir.
Det verkar som…
…att det finns ett monster på stadion.
Sir.
Titta.
-Vi har upptäckt ett monster. -Va?
Vad händer?
Nödupprop.
Kom till centrala torget.
Jag kommer snart.
Du måste gå nu.
Fanjunkare Tak vill ha dig där.
Hittade han en utgång?
Nej.
Vi tror att det finns ett monster på stadion.
Alla monsterdetektorer
pep samtidigt.
Det här är på riktigt.
-Såg du det själv? -Menar han allvar?
Om det inte vore för mig skulle ni alla vara döda.
-Är det sant? -Herregud!
-Vilken lättnad! -Bra jobbat!
Jag står inte ut med den där gubben.
Eller hur.
Varför är du ensam?
Dumpade du din familj?
Gjorde du det?
Jag är annorlunda.
Vi bråkade bara.
Din fräcka lilla snorunge.
Efter att ha växt upp lite insåg jag att det var mitt fel.
När vuxna blir arga på en, är det av en bra anledning.
Så be din mamma om ursäkt.
Min mamma är redan död.
Vad var det?
Man kan ha fler än en mamma.
Man kan ha två eller tre.
Fröken Cha är din mamma, okej?
Din lilla snorunge.
Vad händer?
-Finns det verkligen ett monster? -Döda det då!
Plutonen måste göra sitt jobb.
Vad fan gör ni?
Kråkplutonen tar hand om monsteriseringsincidenten.
Ingen går säker.
Det är katastrofens natur.
Vi var tvungna att se våra vänner, vår familj
och älskares död
med våra egna ögon
och det kommer fortsätta.
Lita inte på nån.
Det är bara så vi kan skydda den här platsen.
Stå inte där och be om skydd.
Kämpa hårt för era liv.
Om ni inte stålsätter er,
blir ni förintade.
Från och med nu
får de som döljer sina symptom och de som skyddar dem
omedelbara konsekvenser.
Snälla, hjälp oss
att hålla händerna rena.
Vad pratar han om?
Han menar nog att de dödar alla med symptom.
Han har precis förklarat ett skräckvälde.
Men detektorerna pep!
Menar han att de tog hand om det eller inte?
Vi är väl säkra?
De tog säkert hand om det.
Bra tal.
Men har du inte glömt nåt?
Sluta gömma dig bakom dina män
och föregå med gott exempel.
Sir, du behöver inte göra det här.
-Va? -Vad händer?
-Vad hände med lampan? -Vad är det här?
Varför släcktes lamporna?
-Vad händer? -Vad i helvete?
Jag kan inte bara vänta.
-Är det här rätt ställe? -Antagligen.
Ska du inte fråga vad jag letar efter?
Vill du inte veta?
Handlar det om din forskning?
Jag behöver inte veta nåt som inte handlar om uppdraget.
Vår prioritet är att säkra föremålet och ta oss ut fort.
Om det är så viktigt…
…kan nån redan ha tagit det.
Ingen kan hitta det.
Jag har gömt det väl.
Du låter så säker.
Självklart.
Det jag letar efter…
…är inget föremål.
Bara stanken kan döda oss.
Det är nåt här.
U-seok.
U-seok!
Fan också.
Era jävlar.
Från och med nu,
döda allt inom synhåll.
Vad hände…
…med det här stället?
Doktorn, du kan inte…
Yeong-hu.
De tog U-seok.
Yeong-hu.
Seo-jin, vad händer?
Sergeant Min, rapportera.
Sergeant Min!
U-seok.
Vad gör du här?
Ta dig samman.
U-seok, svara.
Hördu.
Vakna.
Svara mig.
Svara mig!
U-seok.
Sir, vi måste gå.
Sir!
Han är död.
Vi måste gå nu!
Han är död!
Vi måste gå, sir!
Kom igen, U-seok.
Ta dig samman, sergeant! Vi måste gå!
U-seok…
-Kom igen. -U-seok.
-Kom igen nu!
U-seok.
Sergeant Min.
Svara mig, Min!
Seok-chan, berätta…
Vad fan är det här?
De var monster.
Men de har utvecklats.
Menar du…
…att alla de där är monster?
Rör den inte.
Har du glömt vad som hände?
Ska jag låtsas att jag inte såg det?
Varför skulle jag?
Gör inget som kan sabotera uppdraget.
Sergeant Kim.
Det är så världen fungerar.
För att vinna en sak, måste man vara redo att förlora en annan.
Men det vet du väl redan?
Är det inte så du har överlevt så länge?
Vill du att jag ska vara redo att förlora mina män,
kan jag inte garantera din säkerhet heller.
Så du vill bara att jag ska stirra på den?
Den hänger precis framför mig.
Till forskningsanläggningen.
Är något på tok, sir?
Jag tror att killarna är i fara.
Jag kan inte nå dem.
Vi möter upp dem.
-Kom igen. -Efter att vi kom hela vägen hit?
Jag kan inte.
Inte en chans.
Jag kan inte gå tillbaka tomhänt.
Vad ska vi göra då?
Stannar du här ensam?
Okej.
Det jag menar är
att ni borde gå i förväg eftersom jag blir en börda.
Jag väntar utanför efter att jag tagit hand om mitt här.
-Det blir farligt. -Det är okej.
Gå då. Dina män kan vara i fara.
Okej då.
Vi går.
Rör inget annat. Hitta det du behöver och kom tillbaka.
Förstått?
Okej.
Jag är lättskrämd, så jag gör inget förhastat. Gå bara.
Kom igen.
Jag klarar mig.
Nej, du kommer att ramla.
Sätt dig vid brasan.
Hur ska du ha det?
Bror? Chef? Pappa?
Vilken är din identitet?
Varför bryr du dig?
Ät det här och försvinn.
Varför följer ni inte med till stadion?
Det är säkrare där.
Ska jag gifta mig med dig då?
Nej, frun.
"Säkrare"? Ni har bara haft tur.
Eller så är ni ignoranta.
Vi gör ett bättre jobb än du tror.
Jag litar inte på folk.
Eller monster.
Hon då? Litar du på henne?
Jag antar det.
Kom igen, vi följer med dem.
Snälla?
Hur vågar du komma hit?
Hjälp mig.
Det här var det enda stället jag kom på.
Vad hände med henne?
Barnet, då? Flickan som var med dig.
Vi tar in henne.
Hjälp mig.
Okej.
Herrn!
Du är inte lite fräck som kommer hit.
Sluta.
Det räcker!
Jag varnade er
att inte ta hit några monster.
Hon har letat efter dem.
-Du borde prata med… -Ser han mänsklig ut?
Rör dig inte.
Om du tar ett steg till,
dör hon.
Det här är anledningen till att jag inte litar på folk.
Se hur du återgäldar mig för att jag räddade dig.
Jag sa att jag tar med dem.
Vad är problemet?
Du är farlig för att du umgås med monster.
Man ska hålla sig till människor.
Är du säker?
Att du inte blir ett monster?
Du kan börja få symptom nu.
Då måste du ta livet av dig.
Eftersom monster förtjänar att dö.
Det räcker.
Hon då?
Du borde döda henne om hon förvandlas.
Eller ska jag döda henne innan dess?
Vi kan kalla det ont blod.
Sluta.
Gör det inte, Eun-yu.
Ha-ni!
Kom igen, gamle man.
Kom igen.
Vi är inte ämnade för varann i det här livet.
Vi ses i nästa.
Men ta inte med henne.
Kan du röra dig?
Såret, då?
Jag mår bra.
Vi borde hitta skydd.
Skottlossningen kan ha lockat till sig monster.
Kom igen.
Hycklare.
Ynkrygg.
Tänker du säga att du inte hade nåt val igen?
Du flydde bara.
Du fattar fel beslut hela tiden.
-Pappa! -Du sa att du skulle skydda dem.
Pappa!
PAPPA HJÄLP MIG
Hjälp mig!
Men se vad du gör.
Jag är rädd.
Berätta för alla.
Pappa!
Berätta för dem att du är monstret på den här stadion.
Sir.
Får jag komma in?
Sir.
Vi har ett problem.
Sir?
Undertexter: Carita Collins