Mi-a fost frică…
de copilul
pe care l-am adus pe lume prea devreme.
Și de mine, că a trebuit să iau decizia asta.
Mi-a fost frică de tot.
N-am putut să te omor.
Așa că te-am abandonat.
Am crezut că pot merge mai departe.
Hyun-su!
Dar apoi am vrut să știu…
de ce te-ai născut așa.
Poate a fost vina mea că te-am născut prea devreme.
Sau poate dorințele mele murdare
te-au transformat în cine ești.
Ce e copilul meu?
E un dar sau un blestem?
Nu mi-am dat seama.
M-am gândit…
că poate tu ai răspunsul.
Am venit prea târziu, nu?
Nu.
Mă bucur că ești aici.
Salut-o!
E mama ta.
Bună!
Păreai perfect normală.
Ce ușurare!
În fiecare zi petrecută cu tine, ascunzându-mi neliniștea…
În fiecare zi care m-a ținut pe muchie de cuțit…
am crezut că viața asta
nu va fi așa de rea.
Am crezut că te-am pierdut.
Dar nu te-ai mai zvârcolit de durere…
și te-ai ridicat în fața mea ca o altă ființă.
Atunci mi-am dat seama…
că, oricât aș nega,
copilul meu era un monstru.
Ce se întâmplă?
Chiar trebuie să mergi așa de departe?
Sunt mama ei.
Indiferent cât va crește
și ce va deveni,
eu trebuie s-o pot recunoaște.
N-o voi pierde niciodată.
Nu știu dacă încerc să te protejez pe tine de lume
sau lumea, de tine.
Să nu le dai jos niciodată!
Eu doar…
încerc să fiu cu tine.
Da?
POVESTEA ORIGINALĂ ESTE WEBTOON-UL CASĂ, DULCE CASĂ
CASĂ, DULCE CASĂ
Mama…
Oamenii…
Toți sunt răi.
„Mama”?
Ești exact ca ei.
Cha Hyun-su!
Chiar o să pleci așa?
Așteptai o primire călduroasă?
Da.
Ar trebui măcar să mă întrebi ce-am mai făcut.
Nu mă interesează.
Tu ai fost tot timpul?
Tu m-ai ajutat pe șantier, nu-i așa?
Mă duci cu preșul cu prostiile astea
și acum încerci să fugi?
Spune ceva!
Ce?
Vei fugi din nou?
Ca un idiot?
S-a întâmplat să fiu acolo.
Și te-am ajutat doar pentru că te cunoșteam.
Ești în viață.
Nu e suficient?
Vrei să mori?
Ce naiba cauți aici, semi-monstrule?
Dispari!
Idioato!
Până și Ha-ni ține la viața ei.
De ce ți-ai găsit să urmărești tocmai un monstru?
Fii recunoscătoare că ești în viață!
Slavă Domnului!
A rezistat.
E în viață.
Dacă ai de gând să te pui cu monștrii
și să-i aduci la adăpostul nostru,
poți să dispari și tu.
- De ce ai făcut asta? - Că n-o plac.
De ce nu?
Îmi rănești prietenii și dispari din cauza ei!
Pentru că vrei s-o protejezi.
Nu te mai cred.
Inițial…
eram curioasă în privința oamenilor.
Sunt ca mama.
Așa că m-am apropiat de ei…
dar ei m-au rănit.
Au țipat, m-au împins
și m-au rănit.
Mi-au ars toți prietenii!
Mă obligă să fiu singură.
Doar se tem…
că vor pierde pe cineva drag.
O să le fac și eu la fel.
Vor plăti pentru ce au făcut.
E rândul tău să te simți așa.
Atunci poate vei înțelege, în sfârșit,
durerea mea.
Asta am venit să-ți spun.
Să mergem acasă!
Te rog!
Nu mai avem casă.
E arsă din temelii.
Acum,
nu am nevoie de tine
sau de mama.
Yi-kyung!
Unde ești?
Yi-kyung…
Hyun-su!
Yi-kyung, ești bine?
Am stricat totul.
Am vrut să ajungă ca tine când va fi mare.
Asta e tot ce mi-am dorit.
Nu e vina ta.
Trebuia s-o omor.
Mereu m-am gândit la asta cât am crescut-o.
Sunt sigură…
că știa ce simt.
Nu.
Te-am văzut crescând-o.
Am văzut cum ai îndurat totul.
E numai vina mea.
Eu am dat-o în bară.
E mai bine așa.
Poate e mai bine să mor aici.
Atunci nu va trebui…
s-o omor cu mâinile mele.
Chiar voiai s-o omori?
De ce? Ești mama ei.
De ce?
Nu merit să fiu mamă.
M-am gândit la asta de sute de ori.
„De ce s-a născut copilul meu așa?
E vina mea
Dorințele mele…
au transformat-o…
în…
monstru.”
Ce-i rău în asta?
Nu e o crimă să fii monstru.
Mami…
El te-a protejat.
Te-a considerat parte din familie.
Monștrii simt
și recunosc fețele.
Au fost cândva oameni.
Mami…
Ce-i cu el?
Deschide ochii!
Ce naiba faci?
Cred că e mort, șefu'.
Ce se întâmplă?
Era bine mai devreme. Ce-i asta?
A fost otrăvit.
Cât i-ai dat?
Atât.
Doar un bol.
I l-ai dat pe tot?
Ce naiba sunt astea?
Ciuperci otrăvitoare.
Unele care cauzează halucinații.
Ea are toleranță, deci e bine.
Dar el are nevoie de antidot.
Hei!
Hei, trezește-te!
Ce nemernic!
Cum să dispară iar?
Mai întâi, mă rănește înrolându-se fără să-mi spună.
Și acum mă face să plâng din cauza altei fete?
PARK CHAN-YEONG
Am terminat-o cu el.
Iau eu ăla dacă nu-l vrei.
La naiba!
Știi cât de valoros e?
Sunt o grămadă acolo.
Sunt complet diferite.
Chan-yeong mi l-a dat cu autograful lui.
Tu l-ai aruncat, așa că am crezut că nu-l vrei.
Ce enervant!
- Ești gata? - Pentru ce?
Pleci undeva?
Azi ne întâlnim cu părintele Peter, ai uitat?
N-am chef de asta.
Să mergem! Nu vreau să merg singură.
Vreau să vin cu dv.
Nu.
E o problemă personală.
Yong-seok e o problemă personală? Sunteți nesăbuit.
Nu mai fi așa de dramatic!
Ține-mi locul mâine!
Zi-i că revin cu Yong-seok!
Nu pot face asta, domnule.
Îmi pare rău, sergent.
Trebuia să vă protejez.
Cică ai primit un semnal din Bamseom.
Da, domnule.
Te descurci singur?
Ia câțiva cu tine!
Ce v-a făcut să vă răzgândiți?
Mergem în aceeași direcție, vreau să vin cu tine.
Nu-mi pasă ce crezi.
Vezi cum faci ca să te întorci în viață.
Vin și eu.
Yong-seok mi-e subordonat și prieten.
Mai bine rămâi.
Kim Yeong-hu!
N-ai zis că suntem o familie?
Chiar mă lași pe dinafară?
Uite ce e, omule!
Cine-i va conduce dacă murim amândoi?
Au nevoie de tine aici.
Seo-jin!
Îl voi aduce înapoi.
Ai încredere în mine!
Am.
Ai fost mai bun decât mine la toate.
Dar am sentimentul
că trebuie să merg chiar eu.
Nu pot rămâne aici dacă pleci.
Ia-mă cu tine, Yeong-hu!
Uite care-i treaba!
Dacă ați păți ceva voi sau Yong-seok,
oricum aș fi inutil.
Nu e nevoie să fiți așa de serioși.
Merg dacă mergeți și voi.
Vin și eu.
Se mai înfioară cineva?
Am pielea de găină.
Să mergem!
Nu pot să conduc cu mâna rănită.
Haideți!
Nu văd nimic cu ăștia pe ochi noaptea.
Să mergem!
Nu vii?
Ce s-a întâmplat? Ești foarte tăcută azi.
Nu mai suport.
- Hai să bem ceva! - Ce?
Poți măcar să fii discretă?
Lasă-mă să beau asta!
Mă revanșez eu.
Ai și pentru mine?
Sigur, cum vrei.
Deci…
vei ieși cu ea sau nu?
Încetează! E preot, pentru Dumnezeu!
Ce? Doar nu i-am spus să se însoare.
Poate să iasă la întâlniri.
Ai băut destul.
Stai!
Ce se petrece între voi?
Sunteți împreună?
Te joci cu Seon-hwa?
Ești beată. Pleacă!
Toți bărbații sunt lași.
De asta nu ai parte de niciunul.
Orice bărbat ar fugi dacă te-ai purta așa.
Ce-ai spus, târfă?
Hei!
Nu știi nimic.
Ce știi tu despre iubire?
Credeam că mă transform în monstru.
Mi s-a părut că aud lucruri.
Nu spune așa ceva!
Am avut un incident recent.
Doamne!
N-am mai auzit de mult sunetul muzicii.
Părinte!
Ești tare descurcăreț, nu-i așa?
Nu e gratis.
Trebuie să mărturisești ca să bei asta.
N-ai venit la întâlnirea de azi.
Haide, nu fi așa!
Nu puteai măcar să aduci ceva?
Ce?
Lăcomia te poate face un monstru.
Dacă împarți înseamnă că-ți pasă.
N-ar fi așa de rău să te transformi în monstru.
Ai trăi mai mult.
N-ai mai suferi de boli,
nu te-ai mai teme.
- Haide! - Așa e.
Pe de altă parte, o fi viața de rahat aici,
dar nu sunt singur.
Sunt fericit, câtă vreme nu sunt un monstru.
Nu-mi doresc nimic mai mult.
Vreau să plec cât mai repede.
Am multe de arătat și de dat mai departe,
dar nu mi-e ușor aici.
Dar tu, părinte?
Spune-ne despre tine!
Nu vorbești niciodată despre tine.
Are dreptate.
Să auzim!
Viața mea nu e cu mult mai diferită decât înainte.
N-am unde să mă întorc.
Îmi place.
Îmi place că lumea e distrusă.
Ne putem înțelege fiindcă suntem toți la fel.
Nu mă mai simt singură.
Ai trăit pe străzi, nu-i așa?
Sunt bogată.
Prostii!
Niciun om bogat n-ar spune asta.
De ce ți-ar plăcea acum, după ce ai pierdut tot?
E deprimant.
Dă-o naibii!
Eu, Jung Ye-seul,
voi înveseli atmosfera.
Haide!
Bine!
Ar trebui să schimb semnul.
Pari fericit.
Poate că vi se pare firesc. Voi ieșiți mereu.
Dar încercați să trăiți sub pământ un an!
Totul va părea nou.
Nu toată lumea e ca tine.
De obicei, oamenilor le e frică.
Ce-i cu valiza?
E o cutie secretă.
Ce e înăuntru?
Nu știi ce înseamnă „secret”?
E secret pentru că nu știu ce va fi în ea.
Oprește!
Nu. Oprește!
Oprește!
Vai, nu!
Nu.
Oprește!
Ce e?
Mă doare stomacul.
Aproape am ajuns.
Cred că trebuie să fac acum.
Nu va dura mult.
- Hei, Jong-hyun! - Da, domnule.
Urmărește-l!
La naiba!
De ce iei aia cu tine?
Nu știu ce ar putea fi acolo.
Jong-hyun, încă aștepți?
Cred că s-a abținut multă vreme.
Ce a mâncat?
Fii pe fază!
Desigur, domnule.
Mișcare în față.
Pregătiți-vă să ne acoperiți!
Recepționat.
Seo-jin, vezi ceva?
Nu văd nimic.
- Seok-chan, pregătește-te! - Da.
Nu atinge…
M-am șters.
Ce-i aia?
- Scapă de chestia aia! - Nu.
În niciun caz.
Futu-i!
Fugi!
Ce grea e!
La naiba!
Fugi!
- Lasă valiza! - Futu-i!
- Răzbună-te pe mine! - Te omor.
Ce naiba e acolo? Era să-mi rup umerii.
Poate trebuia să faci mai mult sport.
Ascunzi ceva?
Nu ascund nimic.
Verifică valiza, Jong-hyun!
Stai, n-o atinge!
Fir-ar să fie!
Am zis că ar trebui s-o aruncăm!
Sergent Min, tu te sperii destul de ușor.
Oricum e mort.
Asta zic și eu.
De ce cari un monstru mort?
Deschizi un muzeu al monștrilor?
- N-am mai văzut așa ceva. - La naiba!
Ai observat ceva diferit
la monștrii ăia?
Monștrii nu se recunosc între ei.
Nu s-au unit niciodată
ca să vâneze o singură țintă.
- Dar de data asta? - Are dreptate.
Parcă ne așteptau cu toții.
Lucrau împreună.
Adică încercau să ne prindă în ambuscadă?
Sau poate încercau să protejeze ceva.
ADUNAREA NAȚIONALĂ, YEOUI-DAERO
Fir-ar să fie!
Ce-i aia?
E amară, dar mestecă!
Nu mănânc asta.
Nu mănânc de la tine.
Du-l în altă parte! Va muri în curând.
Ăsta e un antidot?
Trebuie să-mi spui ce e înainte să i-l dau.
Crezi că i-aș da unui muribund ceva necomestibil?
Mestecă!
Taci și mestecă!
Să mergem!
A trecut fix un an.
Așteaptă!
A trecut doar un an.
Asta nu mai e o insulă.
Natura se adaptează la acest dezastru.
Ce vreți să spuneți?
N-au mai fost oameni
și revine la forma de altădată.
Liber.
- Seok-chan! - Da, domnule.
Te ajută?
Trebuie să mă încred în ceva.
O să fie bine, nu?
De ce mă întrebi pe mine?
Întreabă-l pe cel în care crezi!
De asta vă întreb pe dv.
Gura, idiotule!
Tu vii cu mine, dr. Lim.
Seok-chan, cu mine.
Da, domnule. Desigur.
Credeam că rămânem împreună.
Mi-e cam frică.
Am păcate pentru care trebuie să plătesc.
Seo-jin, ia-i pe ceilalți și caută-l pe Yong-seok!
Bine.
Să ne reîntâlnim după ce terminăm!
Hei, Seo-jin!
Încearcă să te întorci nevătămat!
Du-te!
Unde mergem?
În sectorul meu.
Centrul de cercetare?
Ești un luptător bun, sergent Kim?
Ești bun la omorât monștri?
Ai face bine să fii.
Nici eu nu știu ce e acolo.
Să mergem!
E același desen de fiecare dată.
Da. E casa mea.
Când ne vor trimite acasă? Vreau să merg acasă.
Mai târziu.
Nu acum, mai târziu.
Cât trebuie să aștept?
Nu te poți duce acasă.
Yeong-su!
E o minciună.
Dacă devenim monștri ca mama lui Jun-il?
Ești un băiat obraznic, Yeong-su.
Nici să fii om bun nu merită.
S-ar putea să mori.
- Kim Yeong-su! - Lasă-mă!
Cine ești tu ca să mă cerți?
Nici nu ești mama mea adevărată!
De ce îl ții pe golanul ăsta cu tine?
Deja am ajuns la limită. Nu mă enerva!
Nu cred că e ceva acolo.
Crezi?
Sper doar să nu apară vreun monstru de nicăieri.
- Ce vrei să spui? - Nu știi?
Ai putea dărâma un tavan căutând o colonie de furnici.
Până și o casă mică are surprize, iar locul ăsta e uriaș.
Cine știe ce ar putea fi?
Haide, exagerezi!
Obținem ceva în plus dacă ne străduim.
Mergi și tu?
De ce nu?
Pe naiba!
Nu e nevoie să faci asta, Ye-seul.
De ce să muncești în plus?
Șefa Ji are grijă de tine.
Încerc să-mi fac treaba.
Ar trebui să contribui ca să nu-mi fac mama de râs.
Inima ta e la fel de frumoasă ca înfățișarea.
Uite ce e, bătrâne!
Nu sunt bătrân.
Nu sunt cu mult mai bătrân decât tine.
Știi câți ani am?
Ei bine…
Mă placi?
Nu pot spune că nu.
Toată lumea te place, Ye-seul.
Știi ceva?
Eu nu te plac.
Nu ești genul meu.
Chiar de-ar veni sfârșitul lumii, tu n-ai fi o opțiune.
Doamne!
Ce-a fost asta?
Ye-seul!
Am nevoie de ajutorul tău.
Doar în tine am încredere.
Te rog!
Mesaj de la echipa de căutare?
Da, se pare că au ajuns cu bine în Bamseom.
Dăm de ei prin stație?
Nu, domnule. Sunt destul de departe.
Dacă primești alt semnal, raportează imediat!
Da, domnule.
Ce are chestia asta?
Ce e?
URGENȚĂ ATENȚIE
URGENȚĂ PERICOL
Ceva bruiază semnalul.
Sunt sigur!
Sunt sigur că l-am auzit.
Am auzit un monstru
în spatele peretelui.
Poți vorbi cu sergentul-major Tak.
Bine.
Domnule!
Se pare…
că e un monstru pe stadion.
Domnule!
Uitați!
- Detectăm un monstru. - Ce naiba?
Ce se întâmplă?
Apel de urgență.
Urmați-ne în piața centrală!
Vin imediat.
Trebuie să mergeți acum.
Sergentul-major Tak vă vrea acolo.
A găsit o ieșire?
Nu.
Credem că e un monstru în stadion.
Toate detectoarele de monștri
au început să sune deodată.
E pe bune.
- Ai văzut cu ochii tăi? - Vorbește serios?
Dacă nu eram eu, erați morți cu toții.
- Chiar așa? - Dumnezeule!
- Ce ușurare! - Bravo!
Nu-l suport pe moșul ăla.
Mie-mi spui?
De ce ești singur?
Ți-ai abandonat familia?
Tu ai făcut-o?
Nu e același lucru.
Noi doar ne-am certat.
Obrăznicătură mică!
După ce am crescut, mi-am dat seama că e vina mea.
Când adulții se supără pe tine, au motive întemeiate.
Așa că cere-ți scuze de la mama ta!
Mama e deja moartă.
Ce-ai zis?
Cine zice că poți avea doar o mamă?
Poți avea două sau chiar trei.
Dra Cha e mama ta, bine?
Pușlama mică!
Ce se petrece?
- Chiar e un monstru? - Omorâți-l odată!
Plutonul trebuie să-și facă treaba.
Ce naiba faceți?
Plutonul Corb se va ocupa de incidentul cu monstrul.
Nimeni nu e în siguranță.
Așa e natura acestei catastrofe.
Am văzut cum prietenii, familia
și iubiții
au murit
și vom vedea asta în continuare.
N-aveți încredere în nimeni!
Doar așa putem proteja locul ăsta.
Nu stați și așteptați să vă apere cineva!
Luptați cu îndârjire pentru viețile voastre!
Dacă nu vă pregătiți,
veți fi consumați.
De acum înainte,
cei care-și ascund simptomele și cei care îi ajută pe aceștia
vor suferi consecințe imediate.
Ajutați-ne
să nu ne pătăm mâinile!
Despre ce naiba vorbește?
Vor ucide pe oricine cu simptome.
Tocmai a declarat regimul terorii.
Dar detectoarele sunau!
Au rezolvat problema sau nu?
Suntem în siguranță?
Sunt sigur că s-au ocupat.
Frumos discurs!
Dar n-ai uitat ceva?
Nu te mai ascunde după oamenii tăi
și dă un exemplu tuturor!
Domnule, nu e nevoie să faceți asta.
- Ce? - Ce se întâmplă?
- Ce-i cu lumina? - Ce-i asta?
De ce s-au stins luminile?
- Ce se întâmplă? - Ce naiba?
Nu pot să stau degeaba.
- Ăsta e locul? - Probabil.
Nu mă întrebi ce caut?
Nu vrei să știi?
E vorba de cercetările tale?
Nu trebuie să știu nimic care nu are legătură cu misiunea.
Noi trebuie să recuperăm obiectul și să plecăm repede.
Dacă e atât de important…
poate l-a luat deja cineva.
Nimeni nu-l poate găsi.
L-am ascuns foarte bine.
Pari foarte sigur.
Desigur.
Ceea ce caut…
nu e un obiect.
Duhoarea ne-ar putea ucide.
E ceva aici.
U-seok!
Fir-ar să fie!
Nenorociții!
De acum înainte,
ucideți tot ce vă iese în cale!
Ce s-a întâmplat…
aici?
Doctore, nu poți pleca…
Yeong-hu!
L-au prins pe U-seok.
Yeong-hu!
Seo-jin, ce se întâmplă?
Sergent Min, raportează!
Sergent Min!
U-seok!
Ce cauți aici?
Revino-ți!
U-seok, răspunde-mi!
Hei!
Trezește-te!
Răspunde-mi!
U-seok!
Domnule, trebuie să plecăm.
Domnule!
E mort, domnule.
Trebuie să plecăm acum!
E mort!
Trebuie să plecăm!
Să mergem, U-seok!
Adună-te, sergent! Trebuie să plecăm!
U-seok…
- Haide! - U-seok!
- Haide!
U-seok!
Sergent Min!
Răspunde-mi, Min!
Seok-chan, spune-le…
Ce naiba sunt astea?
Erau monștri.
Dar au evoluat.
Vrei să spui…
că ăia-s toți monștri?
Nu-l atinge!
Ai uitat ce s-a întâmplat?
Vrei să mă prefac că n-am văzut asta?
De ce aș face asta?
Nu face nimic ce ar putea sabota misiunea!
Sergent Kim!
Așa funcționează lumea.
Ca să câștigi ceva, trebuie să fii pregătit să pierzi altceva.
Dar știi asta deja, nu?
Nu așa ai supraviețuit atât?
Dacă-mi spui să fiu gata să-mi pierd oamenii,
nu pot garanta nici siguranța ta.
Deci vrei doar să mă uit la el?
Atârnă acolo.
La centrul de cercetare.
S-a întâmplat ceva?
Cred că băieții au probleme.
Nu pot da de ei și nu-i pot apăra.
Să ne întâlnim cu ei!
- Să mergem! - După ce am venit până aici?
Nu pot.
Nu se poate.
Nu mă pot întoarce cu mâna goală.
Și ce vrei să facem?
Rămâi aici singur?
Bine.
Păi…
plecați, dacă tot v-aș încurca.
Eu vin afară după ce termin treaba aici.
- Va fi periculos. - E în regulă.
Du-te odată! Oamenii tăi ar putea fi în pericol.
Bine.
Să mergem!
Nu mai atinge nimic! Găsește ce-ți trebuie și întoarce-te!
Ai înțeles?
Bine.
Eu mă sperii ușor, așa că nu fac nimic pripit. Du-te!
Să mergem!
Sunt bine.
Nu, o să te împiedici.
Stai lângă foc!
Deci cum e?
Frate? Șef? Tată?
Cine ești?
Ce-ți pasă ție?
Mănâncă asta și cară-te!
De ce nu veniți la stadion?
Ați fi în siguranță.
Deci mă mărit cu tine?
Nu, doamnă.
„În siguranță”? Ați avut noroc.
Sau sunteți ignoranți.
Facem o treabă mai bună decât crezi.
N-am încredere în oameni.
Sau în monștri.
Dar în ea? Ai încredere în ea?
Cred că da.
Hai să mergem cu ei!
Te rog!
Îndrăznești să vii aici?
Ajutor!
Doar aici am știut să vin.
Ce-a pățit?
Și copilul? Fetița care era cu tine.
S-o ducem înăuntru!
Ajută-mă!
Bine.
Domnule!
Ce tupeu ai să vii aici!
Oprește-te!
Ajunge!
Te-am avertizat
să nu aduci monștri.
Ea îi caută.
- Ar trebui să vorbești cu… - Ți se pare că arată a om?
Nu te mișca!
Dacă mai faci un pas,
îi iau viața.
De asta n-am încredere în oameni.
Uite cum mă răsplătești că te-am salvat!
Am zis că-i iau de aici.
Deci care e problema?
Ești cam periculoasă dacă umbli cu monștri.
Oamenii trebuie să stea cu oamenii.
Ești încrezător?
Că nu vei deveni monstru?
Ai putea avea simptome de pe acum.
Ar trebui să te sinucizi.
Fiindcă monștrii merită să moară.
Ajunge!
Și ea?
Dacă se transformă, trebuie ucisă.
Sau vrei s-o omor înainte?
Să zicem că-i din dușmănie!
Oprește-te!
Nu face asta, Eun-yu!
Ha-ni!
Să mergem, bătrâne!
Haide, să mergem!
Nu putem să fim împreună în viața asta.
Ne vedem în următoarea.
Dar n-o aduce și pe ea!
Te poți mișca?
Și rana?
Sunt bine.
Ar trebui să ne adăpostim.
Poate focul de armă a atras monștri.
Să mergem!
Ipocritule!
Lașule!
Iar o să spui că n-ai avut de ales?
Tu doar fugeai.
Tot iei decizii greșite.
- Tată! - Ai spus că-i vei proteja.
Tată!
TATĂ AJUTĂ-MĂ
Ajută-mă!
Dar uite ce faci!
Mi-e frică.
Spune-le tuturor!
Tată!
Spune-le că tu ești monstrul din acest stadion!
Domnule!
Pot să intru?
Domnule!
Avem o problemă.
Domnule?
Subtitrarea: Alexandru Pintilei