Jeg var redd…
…for denne babyen
som jeg brakte inn i verden for tidlig.
Og for meg selv for å måtte ta denne avgjørelsen.
Jeg var redd for alt.
Jeg klarte ikke å drepe deg.
Så jeg forlot deg.
Jeg trodde jeg kunne gå videre.
Hyun-su!
Men jeg ville vite
hvorfor du ble født sånn.
Kanskje det var min feil, at jeg ikke bar deg lenge nok.
Eller kanskje det var mine egne…
…skitne begjær som gjorde deg sånn.
Hva er barnet mitt?
Er hun en gave eller en forbannelse?
Jeg fant ikke ut av det.
Jeg tenkte…
…at du kanskje hadde svaret.
Jeg kom for sent, hva?
Nei.
Jeg er glad du er her.
Si hei.
Det er moren din.
Hei.
Du virket helt normal.
For en lettelse det var.
Hver eneste dag jeg tilbragte med deg, skjulte jeg uroen min.
Hver eneste normale dag følte jeg at jeg var på tynn is.
Jeg begynte å tenke at livet
ikke var så ille likevel.
Jeg trodde jeg hadde mistet deg.
Men du sluttet å vri deg i smerte…
…og sto foran meg som et helt annet vesen.
Det var da jeg innså…
…uansett hvor mye jeg benektet det,
var barnet mitt et monster.
Hva skjer?
Må du gjøre dette?
Jeg er moren hennes.
Uansett hvor mye hun vokser
eller hva hun ender opp som,
må jeg kunne gjenkjenne henne.
Jeg vil aldri miste henne.
Jeg vet ikke om jeg prøver å beskytte deg fra verden
eller verden fra deg.
Aldri ta dem av.
Jeg prøver bare
å være sammen med deg.
Ok?
ORIGINALTEGNESERIE SWEET HOME AV CARNBY KIM OG YOUNGCHAN HWANG
SWEET HOME
Mamma…
Folk…
De er alle slemme.
"Mamma"?
Du er akkurat som dem.
Cha Hyun-su.
Cha Hyun-su!
Skal du virkelig bare gå igjen?
Forventet du en varm velkomst?
Ja.
Du burde i det minste spørre hvordan jeg har hatt det.
Jeg er ikke interessert.
Var det deg hele tiden?
Det var du som hjalp meg på byggeplassen, var det ikke?
Du gir meg denne dritten,
og nå prøver du å stikke av?
Si noe.
Hva?
Skal du stikke av igjen?
Som en idiot?
Jeg var bare tilfeldigvis der.
Og jeg hjalp deg kun fordi jeg kjente deg.
Du lever.
Er ikke det nok?
Har du et ønske om å dø?
Hva i helvete gjør du her, ditt halvmonster?
Stikk av.
Din idiot.
Selv Ha-ni verdsetter sitt eget liv.
Hvorfor jager du et monster, av alle ting?
Vær takknemlig for at du lever.
Takk gud.
Han har holdt ut.
Han lever.
Hvis du skal tulle med monstre
og dra dem med til leiren vår,
kan du også ha deg vekk.
-Hvorfor gjorde du det? -Jeg liker henne ikke.
Hvorfor ikke?
Du skader vennene mine og stikker av på grunn av henne!
Fordi du vil beskytte henne.
Stoler ikke på deg lenger.
I starten
var jeg nysgjerrig på mennesker.
De er som mamma.
Så jeg tok kontakt med dem,
men de såret meg bare.
De skrek, dyttet meg unna
og skadet meg.
De brente alle vennene mine!
De tvinger meg til å være alene.
De er bare redde…
…for å miste sine kjære.
Jeg skal gjøre det samme mot dem.
De skal få betale for det.
Du skal føle det jeg føler.
Da vil du kanskje endelig forstå
smerten min.
Det var det jeg kom for å si.
La oss dra hjem.
Vær så snill?
Vi har ikke noe hjem.
Det blir brent.
Nå
trenger jeg hverken deg
eller mamma.
Yi-kyung!
Hvor er du?
Yi-kyung…
Hyun-su.
Yi-kyung, går det bra?
Jeg ødela alt.
Jeg ville at hun skulle bli som deg.
Det var alt jeg ville.
Det er ikke din feil.
Jeg burde ha drept henne.
Jeg tenkte alltid på det under oppveksten hennes.
Jeg er sikker på
at hun visste hva jeg følte.
Nei.
Jeg så deg oppdra henne.
Jeg så hvordan du holdt ut.
Alt er min feil.
Jeg forårsaket denne situasjonen.
Dette er til det beste.
Det er kanskje bedre at jeg dør her.
Da trenger jeg ikke…
…å drepe henne selv.
Skulle du virkelig drepe henne?
Hvorfor? Du er moren hennes.
Så hvorfor?
Jeg fortjener ikke å være mor.
Jeg har tenkt på det hundrevis av ganger.
"Hvorfor ble barnet mitt sånn?"
"Det er min feil."
"Mine begjær
gjorde henne…
…til…
…et monster."
Hva er galt med det?
Det å være monster er ingen forbrytelse.
Mamma…
Dette beskyttet deg.
Det så på deg som familie.
Monstre kan føle
og gjenkjenne ansikter.
De var en gang mennesker.
Mamma…
Hva feiler det ham?
Åpne øynene.
Hva i helvete gjør du?
Jeg tror han er død, sjef.
Hva skjer?
Han var jo frisk. Hva skjedde?
Han har blitt forgiftet.
Hvor mye ga du ham?
Så mye.
Bare én skål.
Ga du ham alt det?
Hva i helvete er dette?
Giftig sopp.
Sånne som gir hallusinasjoner.
Hun har toleranse, så hun klarer seg.
Men han trenger motgift.
Hei!
Hei, våkne!
For en drittsekk.
Hvordan kunne han forsvinne igjen?
Først såret han meg ved å verve seg uten å si noe.
Og nå får han meg til å gråte over en annen jente?
PARK CHAN-YEONG
Jeg er ferdig med ham.
Jeg tar den om du ikke vil ha den.
Helvete.
Vet du hvor verdifull den er?
Det er en hel haug der borte.
Denne er spesiell.
Chan-yeong signerte den og ga den til meg.
Du kastet den, så jeg trodde du ikke ville ha den.
Så irriterende.
-Er du klar? -For hva da?
Skal du noe sted?
Vi skal møte pastor Peter i dag, husker du?
Jeg er ikke i humør til det.
Kom igjen. Jeg vil ikke dra alene.
La meg bli med, sersjant.
Nei.
Det er en personlig sak.
Yong-seok er en personlig sak? Dette er en dårlig idé.
Ikke vær så dramatisk.
Rapporter for meg i morgen.
Si at jeg henter Yong-seok.
Jeg kan ikke gjøre det, sir.
Beklager, sersjant.
Jeg måtte beskytte deg.
Du fikk visst et signal fra Bamseom.
Ja, sir.
Klarer du deg alene?
Ta noen av dem med deg.
Hva fikk deg til å ombestemme deg?
Vi skal samme vei, så la meg bli med.
Jeg bryr meg ikke om hva du tenker.
Bare fokuser på å komme tilbake i live.
Jeg blir også med.
Yong-seok er min underordnede og venn.
Du burde bli, Min.
Kim Yeong-hu.
Sa du ikke at vi var familie?
Skal du virkelig holde meg utenfor?
Hør her.
Hvem skal lede mennene hvis vi begge blir drept?
De trenger deg her.
Seo-jin.
Jeg skal finne ham.
Bare stol på meg.
Jeg gjør det.
Du var bedre enn meg i alt.
Men jeg føler bare
at jeg også må bli med.
Jeg kan ikke sitte her og se deg dra.
La meg bli med, Yeong-hu.
Her er greia.
Hvis noe skjer med dere eller Yong-seok,
er jeg ubrukelig uansett.
Ingen grunn til å være så alvorlig.
Jeg drar hvis dere drar.
Jeg blir med.
Andre som synes det er pinlig?
Se på gåsehuden.
La oss dra!
Nei, jeg kan ikke kjøre med hånden.
Kom igjen, folkens.
Jeg ser ingenting med disse om natten.
Kom igjen.
Kommer du ikke?
Er det noe galt? Du er så stille i dag.
Jeg hater dette.
-La oss ta en drink. -Hva?
Kan du i det minste være litt diskret?
Bare la meg ha denne.
Jeg skylder deg.
Har du flere?
Greit, samme det.
Så,
skal du være sammen med henne eller ikke?
Slutt. Han er prest, for pokker.
Hva? Jeg snakker ikke om giftemål.
Han kan jo gå på date.
Du har fått nok.
Vent.
Hva foregår mellom dere to?
Dater dere?
Leker du med Seon-hwa?
Du er full. Kom deg ut.
Alle menn er feiginger.
Det er derfor du ikke får deg noe.
Enhver mann hadde stukket av om du oppførte deg sånn.
Hva sa du, din hurpe?
Hei!
Du vet ikke en dritt.
Hva vet du om kjærlighet?
Jeg trodde jeg ble til et monster.
Jeg trodde jeg hørte ting.
Ikke si sånt.
Vi hadde en hendelse nylig.
Herlighet.
Jeg har ikke hørt musikk på lenge.
Pastor.
Du er ganske ressurssterk, er du ikke?
Det er ikke gratis.
Du må skrifte om du vil drikke.
Du kom ikke på møtet i dag.
Kom igjen, ikke vær sånn.
Kunne du ikke i det minste hatt med noe?
Hva?
Grådighet kan gjøre deg til et monster.
Deler du, viser du at du bryr deg.
Det ville ikke vært så ille å bli et monster.
Du lever lenger.
Du blir ikke syk
eller redd.
-Kom igjen. -Sant.
Livet her er kanskje elendig,
men jeg er ikke alene.
Jeg er fornøyd så lenge jeg ikke er et monster.
Jeg ønsker ikke noe mer enn det.
Jeg vil dra så fort det er mulig.
Jeg har så mye jeg vil vise og lære bort,
men det er ikke lett her.
Hva med deg, pastor?
Fortell oss om deg selv.
Du snakker aldri om deg selv.
Hun har rett.
Få høre.
Livet mitt er ikke så annerledes nå.
Har ikke noe å dra tilbake til.
Jeg elsker det.
Jeg elsker at verden er i ruiner.
Alle kan komme overens fordi vi er i samme situasjon.
Jeg er ikke ensom lenger.
Du var hjemløs, var du ikke?
Jeg var rik.
Pissprat.
Ingen rik person ville sagt det.
Hvorfor skulle du elske det om du har mistet alt?
Dette er så deprimerende.
Faen heller.
Jeg, Jung Ye-seul,
vil lette stemningen.
Kom igjen.
Greit!
Jeg burde endre skiltet.
Du virker glad.
Du tar det kanskje for gitt siden du er ute hele tiden,
men prøv å leve under jorden i et år.
Alt vil virke nytt.
Ikke alle er som deg.
Folk flest er redde.
Hva er greia med bagen?
Det er en hemmelig eske.
Hva har du i den?
Det er hemmelig, sier jeg.
Det er hemmelig, for jeg vet ikke hva som er i den.
Stopp!
Nei. Stopp!
Stopp!
Å nei.
Nei.
Stopp!
Hva er det?
Jeg har vondt i magen.
Vi er nesten fremme.
Jeg tror jeg må gjøre det nå.
Det tar ikke lang tid.
-Jong-hyun! -Ja, sir.
Følg etter ham.
Helvete.
Hvorfor tar du den med deg?
Jeg vet ikke hva som kan være der.
Jong-hyun, venter du ennå?
Han må ha holdt det inne lenge.
Hva har han spist?
Vær på vakt.
Selvsagt, sir.
Bevegelse foran oss.
Forbered dekning.
Mottatt.
Visuell kontakt?
Jeg ser ikke noe.
-Seok-chan, vær klar. -Ja, sir.
Ikke rør den…
Jeg tørket meg.
Hva er det?
-Kvitt deg med den. -Nei.
Absolutt ikke.
Faen.
Løp!
Den er så tung!
Helvete.
Løp!
-Ikke skad bagen. -Faen ta.
-Skad meg heller. -Jeg dreper deg.
Hva er det i den? Brakk nesten skulderen.
Kanskje du burde ha trent mer.
Skjuler du noe?
Jeg skjuler ikke noe.
Sjekk bagen, Jong-hyun.
Vent, ikke rør den!
For helvete.
Jeg sa vi skulle kaste den!
Sersjant Min, du er lettskremt.
Den er død uansett.
Det er det jeg sier.
Hvorfor går du rundt med et dødt monster?
Åpner du et monstermuseum?
-Jeg har aldri sett den før. -Helvete.
La dere merke til noe annerledes
med monstrene der bak?
Monstre gjenkjenner ikke hverandre.
De har aldri slått seg sammen før
og gått etter samme mål.
-Men denne gangen? -Han har rett.
Det var som om de ventet på oss.
De samarbeidet.
Sier du at de prøvde å overfalle oss?
Eller kanskje de prøvde å beskytte noe.
NASJONALFORSAMLINGEN, YEOUI-DAERO
Helvete.
Hva er det?
Den er bitter, men tygg på den.
Jeg spiser den ikke.
Ingenting du gir meg.
Ta ham med deg. Han dør snart.
Er dette motgift?
Du må fortelle meg hva det er før jeg gir det til ham.
Tror du jeg gir en døende mann noe uspiselig?
Tygg på det.
Hold kjeft og tygg.
Kom igjen.
Det har gått nøyaktig et år.
Vent.
Det har kun gått et år.
Dette er knapt en øy lenger.
Naturen tilpasser seg katastrofen.
Hva mener du, sir?
Med menneskene ute av veien,
går alt tilbake til sånn det var.
Klart.
-Seok-chan. -Ja, sir.
Hjelper det?
Jeg trenger noe å lene meg på.
Vi klarer oss, ikke sant?
Hvorfor spør du meg?
Spør den du tror på.
Det er derfor jeg spør deg.
Hold kjeft, din idiot.
Du blir med meg, dr. Lim.
Seok-chan, med meg.
Ja, sir. Selvsagt.
Jeg trodde vi skulle holde sammen.
Jeg er litt redd.
Jeg har synder å betale for.
Seo-jin, ta resten og let etter Yong-seok.
Ok.
Vi møtes etterpå.
Hei, Seo-jin.
Prøv å komme helskinnet tilbake.
Gå.
Hvor skal vi?
Til sektoren min.
Forskningsanlegg?
Kan du slåss, sersjant Kim?
Er du flink til å drepe monstre?
Det bør du være.
Jeg vet heller ikke hva som er der inne.
Kom igjen.
Det er samme tegning hver gang.
Ja. Det er huset mitt.
Når sender de oss hjem? Jeg vil hjem.
Senere.
Ikke nå, senere.
Hvor lenge må jeg vente?
Du kan ikke dra hjem.
Yeong-su.
Alt er løgn.
Hva om vi blir monstre som moren til Jun-il?
Slem gutt, Yeong-su.
Du burde ikke være en god person heller.
Du kan ende med å dø.
-Kim Yeong-su. -Ikke rør meg!
Hvem er du til å kjefte på meg?
Du er ikke engang min ekte mor!
Hvorfor har du den drittungen med deg?
Jeg er allerede på bristepunktet. Ikke gå meg på nervene.
Jeg tror ikke det er noe der borte.
Tror du ikke?
Jeg håper bare ikke et monster dukker opp ut av det blå.
-Hva mener du? -Vet du ikke det?
Du kan rive ned taket på jakt etter en maurkoloni.
Selv et lite hus har overraskelser, og dette stedet er enormt.
Hvem vet hva som finnes her?
Kom igjen, du overdriver.
Vi får litt ekstra hvis vi jobber hardt.
Går du også?
Kan like godt det.
Særlig.
Du trenger ikke å gjøre dette, Ye-seul.
Hvorfor gjøre mer enn nødvendig?
Sjef Ji tar seg av deg.
Jeg prøver bare å gjøre min del.
Jeg burde gjøre noe om jeg ikke vil vanære moren min.
Hjertet ditt er like vakkert som utseendet.
Hør her, gamling.
Jeg er ingen gamling.
Jeg er ikke så mye eldre enn deg.
Vet du hvor gammel jeg er?
Vel…
Liker du meg?
Jeg kan ikke si noe annet.
Alle her liker deg, Ye-seul.
Gjett hva?
Jeg liker ikke deg.
Du er ikke min type.
Selv om verden gikk under, hadde ikke du vært et alternativ.
Bevares.
Hva var det?
Ye-seul.
Jeg trenger din hjelp.
Du er den eneste jeg kan stole på.
Vær så snill?
Hørt noe fra letemannskapet?
Ja, de har visst trygt ankommet Bamseom.
Når vi dem på radio?
Nei, sir. De er ganske langt unna.
Får dere et signal til, rapporter det umiddelbart.
Ja, sir.
Hva feiler det denne greia?
Hva er det?
ALARM FARE
Signalet blir forstyrret.
Jeg er sikker!
Jeg hørte det.
Jeg hørte et monster
bak muren.
Du kan snakke med oversersjant Tak.
Ok.
Sir.
Det virker som om
det er et monster på stadionen.
Sir.
Se.
-Vi oppdaget et monster. -Hva faen?
Hva skjer?
Nødopprop.
Bli med oss til møteplassen.
Jeg kommer snart.
Du må komme nå.
Oversersjant Tak ba deg komme.
Fant han en utgang?
Nei.
Vi tror det er et monster inne på stadionen.
Alle monsterdetektorene
pep på samme tid.
Denne er ekte.
-Så du det selv? -Er han seriøs?
Hadde det ikke vært for meg, hadde dere alle vært døde.
-Virkelig? -Herlighet!
-For en lettelse! -Godt jobbet!
Jeg tåler ikke den gamlingen.
Ikke sant?
Hvorfor er du her alene?
Forlot du familien din?
Gjorde du det?
Det er noe annet.
Vi kranglet bare.
Din frekke lille drittunge.
Jeg innså etter hvert at det var min egen feil.
Når voksne blir sinte på deg, er det av en god grunn.
Så gå og si unnskyld til moren din.
Moren min er død.
Hva var det?
Hvem sier at du bare kan ha én mor?
Du kan ha to eller tre.
Ms. Cha er moren din, ok?
Lille drittunge.
Hva skjer?
-Er det virkelig et monster? -Bare drep det!
Troppen må gjøre jobben sin.
Hva i helvete gjør dere?
Kråketroppen vil ta seg av dagens hendelse.
Ingen er trygge.
Det er denne katastrofens natur.
Vi måtte være vitne til at venner, familie
og elskere døde
med egne øyne,
og det vil bare fortsette.
Ikke stol på noen.
Det er eneste måte vi kan beskytte oss på.
Ikke stå der og be om beskyttelse.
Kjemp hardt for deres eget liv.
Om dere ikke stålsetter dere,
blir dere fortært.
Fra nå av
vil de som skjuler egne og andres symptomer
møte umiddelbare konsekvenser.
Hjelp oss å holde
hendene våre rene.
Hva i all verden snakker han om?
Han sier at de vil drepe folk med symptomer.
Han erklærte et terrorvelde.
Men detektorene gikk!
Tok de seg av det eller ikke?
Vi er trygge, ja?
De tok seg nok av det.
Flott tale.
Men glemte du ikke noe?
Slutt å gjemme deg bak mennene dine
og sett et eksempel for oss alle.
Sir, du trenger ikke å gjøre dette.
-Hva? -Hva skjer?
-Hva er det med lyset? -Hva er dette?
Hvorfor ble lyset slått av?
-Hva skjer? -Hva i helvete?
Jeg kan ikke bare vente.
-Er dette riktig sted? -Sannsynligvis.
Skal du ikke spørre hva jeg ser etter?
Vil du ikke vite det?
Handler det om forskningen din?
Jeg trenger ikke å vite noe som ikke handler om oppdraget.
Vår prioritet er å sikre gjenstanden og komme oss ut.
Hvis den er så viktig,
kan noen ha tatt den.
Ingen finner den.
Jeg gjemte den godt.
Du høres sikker ut.
Selvsagt.
Det jeg ser etter,
er ingen gjenstand.
Stanken alene kan være dødelig.
Det er noe her.
U-seok.
U-seok!
Helvete.
Jævler.
Fra nå av
dreper dere alt dere ser.
Hva skjedde
med dette stedet?
Doktor, du kan ikke gå…
Yeong-hu.
De tok U-seok.
Yeong-hu.
Seo-jin, hva skjer?
Sersjant Min, rapporter.
Sersjant Min!
U-seok.
Hva gjør du her?
Ta deg sammen.
U-seok, svar meg.
Hei.
Våkne.
Svar meg.
Svar meg!
U-seok.
Sir, vi må dra.
Sir!
Han er død, sir.
Vi må dra nå!
Han er død!
Vi må dra, sir!
Kom igjen, U-seok.
Skjerp deg, sersjant! Vi må dra!
U-seok…
-Kom igjen. -U-seok.
-Kom igjen!
U-seok.
Sersjant Min.
Svar meg, Min!
Seok-chan, fortell dem…
Hva i helvete er dette?
De var monstre.
Men de har utviklet seg.
Sier du…
…at de alle er monstre?
Ikke rør den.
Har du glemt det som skjedde?
Skal jeg late som jeg ikke så det?
Hvorfor skulle jeg?
Ikke gjør noe som kan sabotere oppdraget.
Sersjant Kim.
Det er sånn verden fungerer.
Vi du oppnå noe, må du være villig til å miste noe.
Men det vet du vel allerede?
Er det ikke sånn du har overlevd?
Sier du at jeg bør være villig til å miste mennene,
kan jeg ikke garantere sikkerheten din heller.
Skal jeg bare stirre på den?
Den henger jo der.
Til forskningsanlegget.
Er det noe galt, sir?
Jeg tror gutta er i trøbbel.
Jeg kan ikke beskytte dem.
La oss møtes igjen.
-Kom igjen. -Etter at vi kom helt hit?
Det kan jeg ikke.
Aldri.
Jeg kan ikke dra tilbake tomhendt.
Hva forventer du at vi skal gjøre da?
Blir du her alene?
Greit.
Jeg sier bare
at dere burde dra, siden jeg er en byrde.
Jeg kommer ut når jeg er ferdig her.
-Det blir farlig. -Det går bra.
Bare gå. Mennene dine kan være i fare.
Greit.
La oss dra.
Ikke rør noe annet. Bare finn det du trenger og kom tilbake.
Forstått?
Ok.
Jeg blir lett redd, så jeg gjør ikke noe overilt. Bare gå.
Kom igjen.
Det går bra.
Nei, du kommer til å snuble.
Sett deg ved bålet.
Så hva er det?
Bror? Sjef? Far?
Hva er du egentlig?
Hva bryr det deg?
Bare spis og forsvinn.
Hvorfor blir dere ikke med oss til stadionen?
Dere er tryggere der.
Skal vi gifte oss da?
Nei, frue.
"Tryggere"? Dere har bare vært heldige.
Eller så er dere bare uvitende.
Vi gjør en bedre jobb enn du tror.
Jeg stoler ikke på folk.
Eller monstre.
Hva med henne? Stoler du på henne?
Du gjør visst det.
Kom igjen, la oss bli med dem.
Vær så snill?
Våger du å komme hit?
Hjelp meg.
Det er ingen andre som kan hjelpe.
Hva skjedde med henne?
Hva med jenta? Den lille jenta som var med deg.
La oss få henne inn.
Hjelp meg.
Ok.
Sir!
Du er ikke lite frekk som kommer hit.
Slutt.
Det holder!
Jeg ba deg
ikke ta med flere monstre hit.
Hun har lett etter dem.
-Du burde snakke med… -Ser han menneskelig ut?
Ikke rør deg.
Tar du ett skritt til,
dør hun.
Det er derfor jeg ikke stoler på folk.
Se takken jeg får for at jeg reddet deg.
Jeg sa jeg skulle ta dem med.
Så hva er problemet?
Du er farlig nok når du henger med monstre.
Folk burde holde seg til folk.
Er du sikker?
På at du ikke blir et monster?
Du kan få symptomer når som helst.
Da må du ta ditt eget liv.
Siden monstre fortjener å dø.
Det holder.
Hva med henne?
Du må drepe henne om hun forvandles.
Eller vil du heller at jeg dreper henne nå?
La oss bare kalle det ondt blod.
Slutt.
Ikke gjør dette, Eun-yu.
Ha-ni!
Kom igjen, gamling.
La oss dra.
Er vel ikke ment for hverandre i dette livet.
Vi ses i det neste.
Men ikke ta henne med deg.
Kan du bevege deg?
Hva med såret?
Jeg klarer meg.
Vi må gjemme oss.
Skuddet kan ha tiltrukket seg monstre.
Kom igjen.
Hykler.
Feiging.
Skal du si at du ikke hadde noe valg igjen?
Du bare stakk av.
Du tar feil valg hele tiden.
-Pappa! -Du sa du skulle beskytte dem.
Pappa!
PAPPA HJELP MEG
Hjelp meg!
Men se hva du gjør.
Jeg er redd.
Si det til alle.
Pappa!
Fortell dem at du er monsteret på stadionen.
Sir.
Kan jeg komme inn?
Sir.
Vi har et problem.
Sir?
Tekst: Arnfinn Vassbø