Bojala sam se…
ove bebe
koju sam prerano donijela na svijet.
I same sebe, jer sam morala donijeti tu odluku.
Svega sam se bojala.
Nisam te imala snage ubiti.
Pa sam te napustila.
Mislila sam da ću to moći prebroditi.
Hyun-su!
No onda sam željela znati…
zašto si rođena takva.
Možda sam ja kriva što te nisam dovoljno dugo nosila.
A možda su te moji prljavi porivi
pretvorili u to što jesi.
Što je moje dijete?
Je li dar ili prokletstvo?
Nisam mogla dokučiti.
Mislila sam…
da ti možda imaš odgovor.
Došla sam prekasno, zar ne?
Ne.
Drago mi je što si tu.
Pozdravi je.
Ona ti je mama.
Bok.
Činila si se savršeno normalna.
Kakvo olakšanje.
Baš svaki dan proveden s tobom, skrivajući svoju nelagodu…
Baš svaki običan dan kao na tankome ledu…
Mislila sam da ovaj život
možda i nije tako loš.
Mislila sam da sam te izgubila.
No iznenada si se prestala grčiti od boli…
i stala pred mene kao potpuno drugačije biće.
Tada sam shvatila…
da je, koliko god ja to poricala,
moje dijete čudovište.
Što se događa?
Moraš li pretjerivati?
Mama sam joj.
Ma koliko narasla
ili što god postala,
moram je moći prepoznati.
Nikad je neću izgubiti.
Ne znam pokušavam li štititi tebe od svijeta
ili svijet od tebe.
Nikad ih ne skidaj.
Samo…
pokušavam biti s tobom.
Dobro?
WEBTOON SWEET HOME CARNBYJA KIMA I YOUNGCHANA HWANGA
SLATKI DOME
Mama…
Ljudi…
Svi su loši.
„Mama”?
Ista si kao oni.
Cha Hyun-su.
Cha Hyun-su!
Stvarno ćeš tako otići?
Jesi očekivala topao pozdrav?
Da.
Trebao bi me bar pitati kako sam.
Ma ne zanima me.
Jesi li to bio ti?
Ti si mi pomogao na gradilištu, zar ne?
Navlačio si me tim sranjima
i sad pokušavaš pobjeći?
Reci nešto.
Što je?
Opet ćeš pobjeći?
Kao idiot?
Samo sam se zatekao ondje.
I pomogao ti samo zato jer te znam.
Živa si.
Nije li to dovoljno?
Želiš umrijeti?
Što radiš ovdje, polučudovište jedno?
Gubi se.
Idiotkinjo.
Čak i Ha-ni cijeni svoj život.
Zašto od svega naganjaš baš čudovište?
Budi zahvalna što si živa.
Hvala Bogu.
On izdržava.
Živ je.
Ako ćeš petljati s čudovištima
i dovoditi ih u naše sklonište,
i ti se gubi.
-Zašto si to učinila? -Jer mi nije draga.
A zašto?
Stalno napadaš moje prijatelje i nestaješ zbog nje!
Jer je želiš zaštititi.
Više ti ne vjerujem.
Isprva…
su mi ljudi bili zanimljivi.
Poput mame su.
Pa bih im prilazila…
i uvijek loše prošla.
Vrištali bi, odgurivali me
i povređivali me.
Spalili su mi sve prijatelje!
Sile me da budem sama.
Samo se boje…
da će izgubiti bližnjega.
I ja ću njima to učiniti.
Platit će za učinjeno.
Sad se ti osjećaj tako.
Pa možda konačno shvatiš…
moju bol.
To sam ti došla reći.
Hajdemo doma.
Molim te?
Nemamo dom.
Upravo izgara.
Sada…
ne trebam ni tebe
ni mamu.
Yi-kyung!
Gdje si?
Yi-kyung…
Hyun-su.
Jesi dobro?
Sve sam upropastila.
Htjela sam da odraste u osobu poput tebe.
To je sve što sam htjela.
Nisi ti kriva.
Trebala sam je ubiti.
To mi je uvijek bilo na umu dok sam je odgajala.
Sigurna sam…
da je znala kako se osjećam.
Ne.
Gledao sam kako je odgajaš.
Vidio sam kako si sve pretrpjela.
Za sve sam ja kriva.
Sve sam ovo ja uprskala.
Ovako je bolje.
Možda je najbolje da umrem ovdje.
Onda je neću morati…
ubiti vlastitim rukama.
Stvarno bi je ubila?
Zašto? Mama si joj.
Zašto onda?
Ne zaslužujem biti mama.
Bezbroj sam puta o tome razmišljala.
„Zašto je moje dijete rođeno takvo?”
„Ja sam kriva.”
„Moji su je porivi…
pretvorili…
u…
čudovište.”
Pa što?
Nije zločin biti čudovište.
Mamice…
Ovo te je štitilo.
Smatralo te je obitelji.
I čudovišta osjećaju
i prepoznaju lica.
Jednom su bili ljudi.
Mamice…
Što mu je?
Otvori oči.
Što dovraga radiš?
Šefe, mislim da je mrtav.
Što se događa?
Bilo mu je dobro. Što se dogodilo?
Otrovan je.
Koliko si mu dala?
Toliko.
Samo jednu zdjelicu.
Sve si mu to dala?
Koji je to vrag?
Otrovne gljive.
Izazivaju halucinacije.
Ona je razvila otpornost, pa je dobro.
No on treba protuotrov.
Hej!
Hej, probudi se!
Kakav kreten.
Kako je opet mogao nestati?
Prvo me povrijedi odlaskom u vojsku bez da mi je rekao.
I sad me rasplače zbog neke druge?
PARK CHAN-YEONG
Za mene je prekrižen.
Ja ću uzeti ako ti ne želiš.
Kvragu.
Znaš li koliko ovo vrijedi?
Ondje ih je cijela hrpa.
Skroz su drugačije.
Chan-yeong mi je dao ovu sa svojim autogramom.
Bacila si je, pa sam mislila da je ne želiš.
Baš me živciraš.
-Jesi spremna? -Za što?
Ideš nekamo?
Sastajemo se sa svećenikom Petrom. Sjećaš se?
Nisam raspoložena za to.
Hajdemo. Ne želim ići sama.
Dajte da pođem s vama.
Ne.
Osobna je stvar.
Kako je Yong-seok osobna stvar? Nesmotreni ste.
Prestani biti tako dramatičan.
Sutra me prijavi.
Reci mu da vraćam Yong-seoka.
Ne mogu, naredniče.
Žao mi je.
Morao sam vas zaštititi.
Čujem da si primio signal iz Bamseoma.
Da, gospodine.
Možeš li sam?
Povedi nekolicinu.
Zašto ste se naglo predomislili?
Idemo istim putem, pa se pridružujem.
Nije me briga što misliš.
Samo se fokusiraj na to da se vratite živi.
Idem i ja.
Yong-seok mi je podređeni i prijatelj.
Trebao bi ostati.
Kim Yeong-hu.
Zar nisi rekao da smo obitelj?
Stvarno ćeš me preskočiti?
Gle.
Tko će voditi ljude ako obojica umremo?
Ovdje te trebaju.
Seo-jine.
Vratit ću ga.
Samo mi vjeruj.
Vjerujem.
U svemu si bio bolji od mene.
No jednostavno osjećam
da i ja moram poći.
Ne mogu samo čekati nakon vašeg odlaska.
Povedi me, Yeong-hu.
Čuj.
Dogodi li se vama ili Yong-seoku išta,
ionako bih bio beskoristan.
Ne pretjerujte.
Ja idem ako vi idete.
Poći ću s vama.
Je li još ikomu neugodno?
Gle ove trnke.
Hajdemo!
Ne mogu voziti ovakvom rukom.
Hajde, ekipo.
S ovima po noći ne vidim ništa.
Hajdemo.
Vi ne idete?
Što vam je? Danas ste baš tihe.
Ne podnosim ovo.
-Popijmo nešto. -Ha?
A da bar diskretno kradeš?
Ma daj mi ovo.
Odužit ću ti se.
Ima li viška?
Da, kako god.
Pa…
hoćeš li otići s njom na spoj ili ne?
Prestani. Svećenik je, dovraga.
Ne kažem da je treba oženiti.
Smije ići na spojeve.
Dosta ti je.
Čekaj.
Što to ima između vas dvoje?
Viđate li se?
Poigravaš li se sa Seon-hwa?
Pijana si. Odlazi.
Svi su muškarci kukavice.
Zato ti ne dobivaš.
Takvim bi ponašanjem svakoga otjerala.
Što si rekla, kujo?
Hej!
Ne znaš ti ništa.
A što ti znaš o ljubavi?
Mislila sam da se pretvaram u čudovište.
Učinilo mi se da čujem svašta.
Ne govori to.
Nedavno smo imali incident.
Ajme.
Tako dugo nisam čuo glazbu.
Oče.
Baš ste snalažljivi, zar ne?
Nije besplatno.
Moraš se ispovjediti da bi pio.
Danas nisi došao na sastanak.
Ma daj, ne budi takva.
Zar nisi mogao bar nešto donijeti?
Molim?
Od pohlepe se može postati čudovište.
Tko voli, taj dijeli.
Ne bi bilo loše postati čudovište.
Dulje se živi.
Nema bolesti
ni straha.
-Ma daj. -Istina.
No život je ovdje možda sjeban,
ali nisam sam.
Sretan sam dokle god nisam čudovište.
Ne želim ništa više od toga.
Ja želim što prije otići.
Toliko toga želim pokazati i podučavati,
no to ovdje nije lako.
A vi, Oče?
Pričajte nam o sebi.
Nikad ne pričate o sebi.
U pravu je.
Da čujemo.
Moj život i nije puno drugačiji.
Nemam se kamo vratiti.
Ja ovo volim.
Volim što je svijet u rasulu.
Svi se mogu slagati jer smo svi isti.
Više nisam usamljena.
Bila si beskućnica, zar ne?
Bogata sam.
Sereš.
Bogati to ne govore.
Kako ovo voliš kad si sve izgubila?
Čovječe, baš depresivno.
Ma dovraga.
Ja, Jung Ye-seul,
ću popraviti raspoloženje.
Hajde.
To!
Trebao bih promijeniti natpis.
Činiš se sretan.
Vi ovo uzimate zdravo za gotovo jer ste stalno vani,
no pokušajte godinu dana živjeti pod zemljom.
Sve bi vam se činilo novo.
Nisu svi poput vas.
Ljudi se uglavnom boje.
Kakva je to aktovka?
Kutija tajni.
Što je u njoj?
Ne znate što znači „tajna”?
Tajna je jer ne znam što je u njoj.
Stanite!
Ne. Stanite!
Stanite!
O, ne.
Ne.
Stanite!
Što je bilo?
Boli me trbuh.
Brzo stižemo.
Mislim da moram ići odmah.
Neću dugo.
-Hej, Jong-hyune! -Da?
Idi za njim.
Kvragu.
Zašto to nosite sa sobom?
Ne znam što bi moglo biti.
Jong-hyune, čekaš li još?
Sigurno je dugo trpio.
Što je uopće jeo?
Ostani oprezan.
Naravno, gospodine.
Kretanje ispred.
Budite spremni pomoći.
U redu.
Seo-jine, vidiš li?
Ne vidim ništa.
-Seok-chane, pripremi se. -Može.
Ne diraj…
Obrisao sam se.
Što je to?
-Bacite to. -Ne.
Nipošto.
Jebemu.
Bježite!
Prokleto je teško!
Dovraga.
Bježite!
-Lakše s time. -Jebeš to.
-Iskali se na meni. -Ubit ću te.
Koji je vrag unutra? Slomilo me.
Možda si trebao više trenirati.
Skrivate nešto?
Ne skrivam ništa.
Provjeri, Jong-hyune.
Čekaj, ne diraj!
Jebemu.
Rekao sam da to treba baciti!
Naredniče Mine, baš ste plašljivi.
Ionako je mrtvo.
Pa zato i kažem.
Zašto nosite mrtvo čudovište?
Otvarate muzej čudovišta?
-Ovo prvi put vidim. -Kvragu.
Jesu li vam ona čudovišta
bila nekako drugačija?
Čudovišta ne prepoznaju jedno drugo.
Nikad se nisu grupirala
i išla za istom metom.
-No ovaj put? -U pravu je.
Kao da su nas sva čekala.
Surađivala su.
Želite reći da su nam pripremila zasjedu?
Ili su pokušavala zaštititi nešto.
DRŽAVNI SABOR, YEOUI-DAERO
Dovraga.
Što je to?
Gorko je, no samo žvači.
Neću pojesti.
Ništa što mi date.
Odvedi ga drugamo. Brzo će umrijeti.
Je li protuotrov?
Moraš mi reći što je prije nego što mu dam.
Misliš da bi umirućem dao nešto nejestivo?
Žvači.
Začepi i žvači.
Hajdemo.
Prošlo je točno godinu dana.
Čekajte.
U samo godinu dana.
Ovo više ni nije otok.
Priroda se prilagođava katastrofi.
Kako to mislite?
Bez ljudi
se vraća na staro.
Čisto.
-Seok-chane. -Da, gospodine.
Pomaže li ono?
Moram se na nešto osloniti.
Bit ćemo dobro, zar ne?
Zašto pitaš mene?
Pitaj onoga kojemu vjeruješ.
Zato i pitam vas.
Začepi, klipane.
Vi ste sa mnom, dr. Lime.
Seok-chane, prati me.
Da. Naravno.
Mislio sam da ostajemo na okupu.
Pomalo se bojim.
Imam grijeha za iskupiti.
Seo-jine, s ostalima potraži Yong-seoka.
Dobro.
Okupimo se kad završimo.
Hej, Seo-jine.
Pokušajte se vratiti čitavi.
Krenimo.
Kamo idemo?
Do mog sektora.
U laboratorij?
Jeste li dobar borac?
Ide li vam ubijanje čudovišta?
Bolje vam je da vam ide.
Ne znam ni što je ondje.
Hajdemo.
Svaki put isti crtež.
Da. To je moja kuća.
Kad će nas poslati kući? Želim ići kući.
Kasnije.
Ne sada, nego kasnije.
Koliko još moram čekati?
Ne možeš ići kući.
Yeong-su.
Sve je to laž.
Što ako postanemo čudovišta kao Jun-ilova mama?
Loš si dječak, Yeong-su.
Ni ti ne bi trebala biti dobra.
Možda završiš mrtva.
-Yeong-su. -Ne diraj me!
Tko si ti da me koriš?
Ni nisi mi prava mama!
Što će ti to derište?
Već sam na rubu. Ne živciraj me.
Mislim da ondje nema ničega.
Misliš?
Samo se nadam da neće iskočiti neko čudovište.
-Kako to misliš? -Zar ne znaš?
I da mrave tamaniš, možeš urušiti strop.
I male su kuće nepredvidive, a ovo je mjesto ogromno.
Tko zna čega ima?
Ma daj, pretjeruješ.
Potrudimo li se, dobit ćemo nešto više.
I ti ideš?
Pa zašto ne?
Ma daj.
Ne moraš to raditi, Ye-seul.
Čemu dodatni napor?
Šefica Ji se brine o tebi.
Samo pokušavam doprinijeti.
Trebam poduzeti nešto da ne sramotim mamu.
Srce ti je divno kao i vanjština.
Gle, starče.
Nisam ja starac.
Nisam toliko stariji od tebe.
Znaš li koliko sam stara?
Pa…
Sviđam li ti se?
Ne mogu reći da ne.
Ye-seul, ti se svima ovdje sviđaš.
A znaš što?
Ti se meni ne sviđaš.
Nisi moj tip.
Ne bih te razmatrala čak ni da je smak svijeta.
Čovječe.
Što je to?
Ye-seul.
Trebam tvoju pomoć.
Tebi jedinoj mogu vjerovati.
Molim te?
Primio si signal?
Da, uspješno su stigli u Bamseom.
Možemo li ih čuti?
Ne, gospodine. Prilično su daleko.
Primiš li opet signal, odmah prijavi.
Da, gospodine.
Što nije u redu s ovim?
Što je?
UZBUNA, UPOZORENJE
UZBUNA, OPASNOST
Nešto ometa signal.
Siguran sam!
Sigurno sam čuo.
Čuo sam čudovište
iza zida.
Reci naredniku Taku.
Dobro.
Gospodine.
Čini se…
da je u stadionu čudovište.
Gospodine.
Pogledajte.
-Detektiramo čudovište. -Koji vrag?
Što se događa?
Hitna prozivka.
Pođimo do glavnog trga.
Brzo ću doći.
Morate odmah krenuti.
Narednik Tak želi da dođete.
Je li pronašao izlaz?
Ne.
Mislimo da je u stadionu čudovište.
Svi su oni detektori čudovišta
istovremeno zapištali.
Stvarno se događa.
-Jesi i ti vidio? -On to ozbiljno?
Da nije mene, svi biste bili mrtvi.
-A da? -Ajme!
-Kakvo olakšanje! -Bravo!
Ne mogu podnijeti tog starca.
Znam kako ti je.
Zašto si sam?
Jesi napustio obitelj?
Jesi li ti?
Kod mene je drugačije.
Samo smo se posvađali.
Derište jedno drsko.
Malo sam sazrela i shvatila da sam za sve kriva ja.
Kad se odrasli naljute na tebe, imaju dobar razlog.
Pa se idi ispričati mami.
Moja je mama već mrtva.
Što je to bilo?
Tko kaže da je mama samo jedna?
Možeš imati dvije ili čak tri.
Gđa Cha ti je mama, dobro?
Derište malo.
Što se događa?
-Ima li stvarno čudovišta? -Ubijte ga više!
Vod mora raditi svoj posao.
Kojeg vraga radite?
Vod će riješiti današnji incident učudovištenja.
Nitko nije na sigurnom.
Takva je ova katastrofa.
Morali smo vlastitim očima
gledati smrti
prijatelja, obitelji i partnera.
I to ćemo i nastaviti činiti.
Nikomu ne vjerujte.
Jedino tako možemo zaštititi ovo mjesto.
Ne tražite zaštitu.
Žestoko se borite za vlastite živote.
Ne pripremite li se,
proždrijet će vas.
Odsad
će oni koji kriju simptome i oni koji im pomažu
odmah snositi posljedice.
Molim vas, pomozite nam
da ne kaljamo ruke.
O čemu on to dovraga priča?
Mislim da će ubijati sve simptomatične.
Upravo je proglasio vladavinu terora.
Ali detektori su pištali!
Kaže li da su to riješili ili ne?
Nema opasnosti, zar ne?
Sigurno su to riješili.
Sjajan govor.
No ne zaboravljate li nešto?
Prestanite se kriti iza svojih ljudi
i postanite svima uzor.
Gospodine, ne morate.
-Ha? -Što se događa?
-Što je svjetlu? -Što je ovo?
Zašto su se svjetla ugasila?
-Što se događa? -Koji vrag?
Ne mogu samo čekati.
-Jesmo na pravom mjestu? -Vjerojatno.
Zar nećete pitati što tražim?
Ne zanima vas?
Je li do vašeg istraživanja?
Ne trebam znati ništa što nema veze s misijom.
Prioritet nam je naći predmet i što prije otići.
Ako je toliko važan…
možda ga je netko već uzeo.
Nitko ga ne može naći.
Dobro sam ga sakrio.
Zvučite uvjereno.
Naravno.
To što tražim…
nije predmet.
I smrad bi nas mogao ubiti.
Nešto je ovdje.
U-seok.
U-seok!
Dovraga.
Prokletnici.
Odsad
ubijajte sve što vidite.
Što se dogodilo…
ovom mjestu?
Doktore, ne smijete sami…
Yeong-hu.
Imaju U-seoka.
Yeong-hu.
Što se događa?
Naredniče Mine, javite se.
Naredniče Mine!
U-seok.
Što to radiš?
Hej, saberi se.
U-seok, odgovori mi.
Hej.
Probudi se.
Odgovori mi.
Odgovori mi!
U-seok.
Gospodine, moramo ići.
Gospodine!
Mrtav je.
Moramo odmah ići!
Mrtav je!
Moramo ići!
Hajdemo, U-seok.
Saberite se, naredniče! Moramo ići!
U-seok…
-Hajde. -U-seok.
-Hajde više!
U-seok.
Naredniče Mine.
Odgovorite mi, Mine.
Seok-chane, reci im…
Što su pobogu oni?
Bili su čudovišta.
No evoluirali su.
Znači…
svi su čudovišta?
Ne dirajte.
Jeste li zaboravili?
Želite da se pravim da nisam ovo vidio?
Zašto bih?
Ne činite ništa što bi moglo ugroziti misiju.
Naredniče Kim.
Ovako svijet funkcionira.
Da biste nešto dobili, nešto drugo morate biti spremni izgubiti.
No to već znate, zar ne?
Zar niste tako sve preživjeli?
Ako govorite da moram biti spreman izgubiti ljude,
ne mogu jamčiti ni vašu sigurnost.
Onda želite da samo buljim u to?
Eto visi.
Do laboratorija.
Nešto nije u redu?
Mislim da su u nevolji.
Niti ih čujem, niti znam kako su.
Nađimo se s njima.
-Ajmo. -A dovde smo dogurali?
Ne mogu.
Ma dajte.
Ne mogu se vratiti praznih ruku.
Što onda očekujete od nas?
Hoćete li ostati sami?
Dobro.
Želim reći…
da vi krenete. Bio bih vam na teret.
Izaći ću nakon što ovdje završim svoje.
-Bit će opasno. -U redu je.
Krenite više. Ljudi su vam možda u nevolji.
Onda dobro.
Hajdemo.
Ne dirajte ništa drugo. Nađite to i vratite se.
Razumjeli?
Dobro.
Plašljiv sam, pa neću srljati. Samo idite.
Krenimo.
Dobro sam.
Ne, spotaknut ćeš se.
Sjedni kod vatre.
Pa što si onda?
Brat? Šef? Tata?
Tko si zapravo?
Što se to tebe tiče?
Pojedite i gubite se.
Zašto ne odete s nama u stadion?
Ondje je sigurnije.
Onda ću se udati za tebe?
Ne, gospođice.
„Sigurnije”? Ma samo imate sreće.
Ili ne znate što pričate.
Ide nam bolje nego što mislite.
Ne vjerujem ljudima.
Ni čudovištima.
A njoj? Vjeruješ li njoj?
Valjda vjeruješ.
Hajde, pođimo s njima.
Molim te?
Kako se usuđuješ doći?
Pomozite mi.
Nisam znao kamo drugamo ići.
Što joj je bilo?
A dijete? Curica koja je bila s tobom.
Uvedimo je.
Pomozi mi.
Dobro.
Gospodine!
Kakva drskost, doći ovamo.
Prestani.
Dosta!
Upozorio sam te
da ne dovodiš čudovišta.
Ona ih traži.
-Trebate pričati s… -Izgleda li ti on kao čovjek?
Ni makac.
Zakoračiš li,
ode njezin život.
E zato ja ne vjerujem ljudima.
Gle kako mi se odužuješ za to što sam vas spasio.
Rekla sam da ću ih odvesti.
U čemu je onda problem?
Opasna si i zbog druženja s čudovištima.
Ljudi bi se trebali držati ljudi.
Jesi siguran?
Da ti nećeš postati čudovište?
Mogao bi odmah razviti simptome.
Pa bi se morao ubiti.
Jer čudovišta zaslužuju smrt.
Dosta.
A ona?
Trebaš je ubiti ako se pretvori.
Ili da je ja prije toga ubijem?
Smatrajmo ovo razmiricom.
Prestani.
Ne radi to, Eun-yu.
Ha-ni!
Hajdemo, starče.
Hajde, krenimo.
U ovom nam životu valjda nije suđeno.
Vidimo se u idućem.
No nju nemoj dovesti.
Možeš li se kretati?
A rana?
Dobro sam.
Trebamo ići na sigurno.
Pucanj možda privuče čudovišta.
Hajdemo.
Licemjeru.
Kukavico.
Opet ćeš reći da nisi imao izbora?
Samo si bježao.
Stalno donosiš pogrešne odluke.
-Tata! -Rekao si da ćeš ih štititi.
Tata!
TATA, POMOZI MI
Pomozi mi!
No gle što sad radiš.
Bojim se.
Reci svima.
Tata!
Reci im da si ti to čudovište u stadionu.
Gospodine.
Smijem li ući?
Gospodine.
Imamo problem.
Gospodine?
Prijevod titlova: Mario Komljenović