ORIGINALTEGNESERIE SWEET HOME AV CARNBY KIM OG YOUNGCHAN HWANG
SWEET HOME
Jeg skal ikke skyte.
Jeg tar bare jenta.
-Yi-kyung. Det er meg. -Hold deg unna henne!
Kom hit.
Nå!
Vi ses.
Yi-kyung.
Jeg går ikke inn dit.
Og jeg trenger ikke hjelp.
Lat som dere aldri så meg.
Vent.
Jeg må spørre deg om noe.
Vent!
Vent. Nei.
Det er farlig. Ikke gå.
Jeg advarte deg, ikke prøv å stoppe meg.
Babyen min…
Min dyrebare baby…
Er du fortsatt syk?
Nei, jeg er ikke det.
Jo.
Det er du.
Du er alltid syk.
Og det gjør meg trist.
Jeg vet det.
Men
jeg er bedre nå.
Jeg hoster ikke opp blod lenger,
og jeg har ikke vondt i magen.
Se, tennene vokste ut igjen også.
Jeg er bedre nå.
Jeg må
hjelpe deg.
Nei, jeg klarer det.
Jun-il…
Jeg gjør hva som helst for å fikse deg!
Jeg
har medisin til deg.
UGRESSMIDDEL
Jun-il, dette er…
Hvis du dør, vil du ikke føle deg syk mer.
Hva er galt?
Jeg er bedre nå.
Det går frem og tilbake hele tiden.
Du blir bedre og så blir du syk igjen.
Sånn har det alltid vært.
Jun-il…
Seriøst, jeg er bedre nå.
Mamma.
Det er over når du er død.
Jeg kan gjøre det.
Jeg er en flink gutt.
Jun-il, ta deg sammen.
Drikk det.
Jun-il…
Vær stille og drikk.
Mamma.
Mamma?
Er du død?
Du er ikke syk lenger, er du?
Se, jeg gjorde det.
Bra jobbet.
Hvorfor er du ikke død?
Hvorfor lever du ennå?
Hvis du ikke dør, blir du syk!
Dø!
Bare dø!
Dø!
Jun-il.
Jeg beklager…
Jeg var en byrde.
Helvete!
Du finner henne ikke i mørket.
Hun er allerede…
Slipp!
Slipp meg!
Slipp, sa jeg!
Slipp!
Endelig fant jeg henne.
Jeg kan ikke bare la henne gå.
Så ikke stå i veien.
Jeg dreper deg om du følger etter meg igjen.
Vent.
Slipp.
Nei.
Slipp, ellers dør vi begge.
Hold fast!
Jeg drar deg opp på tre.
Få føttene på sidene og hold fast.
Vent.
Det er noe på bunnen.
Pass deg.
Jeg slipper
på tre.
Hold deg nær sidene.
Én, to, tre.
Det var Oh Jun-il.
Jeg ville bare stimulere ham. Jeg visste ikke at han ville eksplodere.
Blodprøven viste tegn til forvandling,
men han hadde ingen symptomer.
Det var tegn til forvandling,
men ingen symptomer som neseblod eller hallusinasjoner.
Jeg burde vært mer forsiktig med ham.
Jeg fant endelig en prøve, og så tok iveren over.
Det holder.
Du må ha tatt feil.
Hva?
Oh Jun-il kom for å treffe moren sin.
Men det symptomatiske individet ga etter for forvandlingen
og drepte sin egen sønn.
Du, doktor, så det og rapporterte det,
og troppen tok seg av henne.
Ikke sant?
Hvem har jeg snakket med?
Har du dårlig hørsel?
Skal jeg forklare det igjen?
Oh Jun-il ble et monster uten symptomer.
Hva så?
Han er ulik alle andre tilfeller.
Forvandling er i seg selv hinsides vår fatteevne.
Da du dro meg ut hit
og bygget et fancy forskningsanlegg til meg,
antok jeg at du hadde et godt formål.
Kun for syns skyld?
Du har bare halvveis rett.
Jeg ser det i ansiktet ditt.
Hva er det store bildet du ser for deg?
Hvorfor tror du jeg holdt deg i live?
Du er symbolet på håp,
at mennesker ikke har gitt opp ennå.
At vi kan overvinne dette til slutt.
-Det er ikke sant. -Sannheten spiller ingen rolle.
Det som betyr noe, er hva du tror.
Ikke la troen deres vakle.
Ellers faller alt i grus.
Faen.
Sett deg.
Jeg prøvde bare å finne ham.
Blir du ikke med?
Jeg må finne ham.
Så hvorfor dro du dit?
Hvorfor dro du dit folk var?
Ikke.
Har det gått en måned allerede?
Bare hold ut.
Vi er nesten fremme.
Mamma.
Mamma?
Har du sovet her?
Du fikk ikke mye søvn. Jeg ser det i ansiktet ditt.
Hva er hendene dine til?
Kun så du kan sminke deg?
Kan du ikke banke på?
Jeg…
Jeg var bare bekymret for deg.
Kom inn på rommet mitt, men ikke hit.
Jeg advarer deg.
Jeg mener det.
Ok.
Gå.
Det er tid for opprop.
Forvisningen av den smittede er avlyst.
En smittet ble forvandlet i går kveld,
og troppen tok seg av henne.
Ikke vær redde,
og gjør klar for opprop.
Over.
Tok dere henne?
Unnskyld?
Ja.
Takket være troppen kan vi sove i fred.
Ingen grunn til å være så opprømt.
Unnskyld?
En person døde.
Men det var et monster, ikke en person.
Det er en hårfin grense.
Du er ett sår unna å bli behandlet på samme måte.
Vi går.
Ok.
Hva handlet det om? Hørte du noe?
Ikke sikker.
Det må ha vært nattskiftet.
De ville ha sagt noe. De skryter alltid av å drepe monstre.
Hvis Tak sa at det skjedde, skjedde det.
Han finner ikke på ting.
Kanskje han gjør det.
Hei.
Pass på hva du sier, ok?
Ser du ikke at vi blir holdt utenfor?
Jeg stoler ikke på noen bortsett fra sersjant Kim.
Hvordan kan du si det?
Kom og bekjenn syndene.
Skriftemål er en god unnskyldning til å baksnakke noen.
Hva skjedde?
Hun skulle bli løslatt i morges.
Hun skulle møte Jun-il og så bli løslatt!
Løfter betyr knapt noe for tiden.
Hva i helvete?
Hva skjedde her?
Fortell meg hva som skjedde.
Vet du hva dette er?
Det er Jun-il.
Om jeg sa det, ville du trodd meg?
Du sa jeg var den minst pålitelige her.
Du har gode instinkter.
Hvorfor blir du så opprørt over henne?
Dere var jo ikke gode venner.
Tar jeg feil?
Hvem snakker jeg med?
En jente?
Ja.
Ringer det en bjelle?
Nei.
Er du sikker?
Yong-seok ville ha fortalt meg om henne.
Så han planla ikke å rømme?
Da burde vi finne ham.
Jeg henter gutta…
-Det er ikke godkjent. -Hva?
Hva er det du…
Jeg må treffe stabssersjanten.
Seo-jin.
Hva?
Ikke si at du er enig med ham.
Nei, vi må finne Yong-seok.
Så hva er problemet?
Troppen handler kun for folkets beste.
Yong-seok forsvant ikke.
Han stakk av.
Det er kun et personlig feilsteg.
Så vi forlater ham?
Du sa han ville være her.
Du sa vi kunne dra tilbake og finne ham!
Hør her.
Jeg kom bare tilbake fordi jeg stolte på deg.
Hadde jeg visst dette,
hadde jeg blitt for å finne ham.
Vi kan miste alle mennene våre om vi går ut nå.
Yong-seok har radioen og senderen med seg.
La oss snakke om å finne ham når vi får et signal.
Du er en feiging.
Du er akkurat som Tak.
Flytt dere.
Sersjant Kim.
Chan-yeong er savnet.
Og det var et problem under oppropet.
Det må være en utgang vi ikke vet om.
Gjennomsøk hele stadionen sammen med overlevende.
Om dere finner den, blokker den.
Ja, sir.
Do Sang-jin, An Dong-gi, Lee Eun-yu
og Park Chan-yeong er savnet.
Var de ikke der under oppropet?
Nei, alle er savnet.
Do Sang-jin og An Dong-gi likte ikke forbudet mot å gå ut.
Og Lee Eun-yu dro grunnet situasjonen sin.
Men hovedporten ble aldri åpnet.
Det er en annen utgang.
Vi må blokkere den.
Greit, gjør det.
Samarbeid med sjef Ji for å blokkere utgangen.
Hold øye med arbeiderne.
Sersjant.
Lar du Chan-yeong gjøre som han vil?
Vi kan straffe ham når han kommer tilbake.
Hvor er Min?
Han vil ikke forlate brakken.
Gå og finn utgangen først.
Ja, sir.
Er du sersjant Kim?
Vær så snill,
finn Yong-seok.
Har dere funnet den?
Vi leter fortsatt.
Hva gjør du her, da?
Tre stykker forlot stadionen i går.
Vet du hvor og hvorfor de rømte?
Anklager du meg for noe?
Jeg vet ikke.
Jeg skjuler ikke noe.
Du sa det ikke var andre utganger enn hovedporten.
Og nå leter vi etter den ikke-eksisterende utgangen.
Oversersjant Tak.
Hvor mye tid ser du på overvåkningskameraene hver dag?
Det virker som du vil vite alt om dette stedet.
Ønsket om å være allvitende
er sånn diktaturer starter.
Men det virker som du allerede har startet.
Og hva kaller du det når du holder tilbake informasjon
og setter alle i fare?
Jeg vet at du er en viktig person her.
Men det betyr ikke
at du kan gjøre som du vil.
Er det en trussel?
Jeg ber deg samarbeide.
Si ifra om du ombestemmer deg.
Hun er nok død, ikke sant?
Hvem da?
Bråkmakeren fra den familien.
Jeg snakker om den forrige bråkmakeren, Lee Eun-yu.
Hvem vet?
Hun er tøff.
De skaper så mye trøbbel for oss.
Bare lat som du leter.
Finner ikke troppen den, hvordan skal vi klare det?
Forresten.
Troppens yngste soldat forsvant sammen med henne.
Når jeg tenker meg om,
så det ut som de to allerede kjente hverandre.
Sier du det?
Nå som du nevner det,
var det noe med måten han så på henne på.
De må ha rømt sammen.
Herlighet.
Selv i en tid som denne lever kjærligheten.
Hvorfor skulle de rømme?
Troppen forbyr ikke forhold.
Det er sant.
Så de rømte ikke sammen.
Selvsagt ikke!
Det er det dummeste jeg har hørt i hele mitt liv.
Tror dere Chan-yeong vil være med den gale hurpa?
Vel, de forsvant rundt samme…
Hold kjeft!
Hvis jeg hører sånt tull igjen,
skal dere betale for det.
De rømte definitivt.
De rømte fra henne.
Vær stille.
Mamma.
Mamma!
Mamma, hvor i helvete er Lee Eun-yu?
Helvete.
Det er sånn de gjør det på film.
-Hva gjør du? -Mamma.
Var du her?
Jeg hørte lyder, så jeg var bekymret for deg.
Jeg ba deg ikke komme hit.
Ja, jeg glemte det.
Jeg er bare så opprørt over Chan-yeong og Eun-yu.
Beklager.
Jeg har skjemt deg bort lenge nok.
Du bruker navnet mitt til å sjefe.
Men du har ingen grenser.
-Mamma… -Kom deg ut.
Gå.
Kom deg ut!
Mamma.
Mamma, jeg beklager.
Jeg lover å ikke gjøre det igjen.
Mamma, ikke forlat meg.
Mamma!
Du burde ikke fulgt etter meg.
Jeg måtte vite hemmeligheten din.
Den kunne
satt stadionen i fare.
Hvorfor risikerer du livet for det?
Vi er fanget der inne. Er det så viktig for deg?
Vi har ingen andre steder.
For de overlevende
er stadionen deres siste hjem.
Og det er troppens jobb å beskytte det.
Samme det.
Det er din begravelse.
-Jeg gir faen. -Du risikerte livet ditt også.
Du og jeg er like.
Sitt stille.
Løft den opp.
Jeg sier det aldri.
Jeg vet det.
Du mener det er rett å skjule det.
Så skjul det.
Og jeg skal gjøre det jeg kan for å finne det ut.
Dagen Mr. Kim døde…
Det du så den dagen…
Var det virkelig et monster?
Det var ikke et menneske.
Det er greit.
Det er greit for meg.
Jeg trodde først
at monsteret drepte både deg og Mr. Kim.
Men
kun Mr. Kim døde.
Og du overlevde.
Du har rett.
Noe der ute beskytter meg.
Hvem da?
Jeg vet ikke.
De viser seg ikke.
Jeg velger bare å tro at det er en viss person.
Og hvem er det?
Jeg skulle ønske…
Jeg skulle ønske jeg bare kunne se ham én gang.
Siden han prøver å unngå meg…
Jeg lurer på om jeg bør slutte å lete.
Han har nok en god grunn.
Men jeg er klar til å akseptere ham for den han er.
Så bare én gang…
Nei.
Hvis skjebnen vil det,
vil du møte ham.
Hvem er det?
Hvem er der ute?
Hva om det er et monster?
Som om et monster kaster tau til oss.
La meg hjelpe.
Greit.
Én, to, tre.
På skulderen min.
Hjelp meg.
Du forlater meg vel ikke her?
Lov meg noe.
Hva da?
Lov meg at du ikke følger etter meg eller stiller spørsmål.
Det kan jeg ikke love.
Det må du.
Men jeg kan ikke holde det.
Greit, gjør som du vil.
Ta tak.
Hei.
Vent, det er noe der ute.
Skynd deg.
Hva i helvete?
Det er bensin.
Pass deg!
Dere lever fortsatt.
Dere er muldvarpene fra stadionen.
Du husker meg, ikke sant?
Fra den bussen til leiren.
Selvsagt.
Døde nesten, takket være deg.
Dra tilbake dit dere kom fra, og ikke stikk nesen i andres saker.
Pappa.
Kan vi droppe villkatten og beholde ham?
Vil dere ha ham?
-Ja. -Hva gjør du?
Kan du gå ordentlig?
Jeg trenger ikke flere munner å mette. Gå nå.
Jeg tror hun har andre planer.
Hva gjør du?
Jeg stoler ikke på dere.
Legg den fra deg.
Denne?
Vil du ha den tilbake?
Jeg er åpen for byttehandel.
La meg beholde ham.
Er du dum?
Forstår du ikke koreansk?
Du kan få ham!
Hei.
Dere må betale for den ødelagte fellen min.
Dette er ran på høylys dag.
Jeg åpner døren i morgen, så bare dra.
Og kom aldri tilbake.
-Ha-ni. -Hva?
La oss dra nå.
Jeg kommer, sjef.
-Jeg kommer. -Slipp meg løs.
Nå.
Hei!
Åpne! Jeg drar nå!
Spiller det noen rolle om jeg drar i dag eller i morgen?
Åpne!
Hei.
Hva?
Mente du det?
Da du ba henne
om å ta meg med?
Bare sov.
Dette er sprøtt.
Helt sprøtt.
DESINFEKSJONSMIDDEL
Jeg kan ikke gjøre noe nå.
Jeg føler meg verre om jeg tenker på det.
Men likevel…
Forvandlingen til Oh Jun-il…
Den gikk altfor fort.
Det var ingen symptomer heller.
Helvete!
Slutt å tenke på det.
Bare glem det.
Bare tøm hodet.
Ikke tenk på noe.
Var det på grunn av såret?
JENTE, MOR, BLOMSTER, TRE, STIMULERING
Husker du ikke?
En unge.
Jun-il…
Det var en unge…
Hva i all verden så du?
…der det var blomster
-og trær. -Var det et menneske?
-Det var en jente. -Var det et monster?
Hun dyttet.
Eller var det…
Mamma.
Går det bra?
Det går bra.
Er du fortsatt redd for meg?
Fordi jeg skadet deg?
Kom inn.
Nei, jeg har ikke gjort noe galt.
Jeg prøver å beskytte deg.
Beskytte meg?
Du?
Du lyver.
Om alt.
Du er akkurat som dem.
Møtte du
folk igjen?
Brukte du hendene dine
til å gjøre dem til monstre?
Hva er galt med det?
De ble snillere.
Det skjedde igjen.
Du gjorde det igjen.
Hvorfor gjorde du det?
Det var derfor jeg låste deg inne. For din skyld.
For å hindre deg i å gjøre dette igjen!
Slipp!
Bli her inne.
Er monsteret dødt?
Sikkert ikke.
Går det bra?
Hei.
Hei!
Hei.
Mamma…
Nei!
Slutt!
Hvorfor?
-Et monster. -Ville du gjort det mot meg?
Nei.
-Hvorfor… -Fordi jeg er et monster.
Det mener du også.
Du sa jeg ikke var det, men vi er annerledes.
Jeg vet alt.
Det er ikke sant.
Jeg fødte ikke et monster.
Virkelig?
"Du var en tabbe."
"Du er et monster."
"Jeg er redd for deg."
Hva snakker du om?
"Jeg skulle ønske du forsvant."
-Nei. -"Jeg kan ikke forlate deg,
så du burde forlate meg."
"Gå et sted jeg ikke kan finne deg."
Nei.
Det er det du har tenkt.
Hva gjør du?
Vil du følge broren min?
Er han broren, faren eller sjefen din?
Velg én.
La oss bare kalle ham frelseren.
Så?
Skal du dra eller ikke?
Du er våken.
Hvor er jenta jeg kom sammen med?
Jeg vet ikke.
Hun dro.
Hvor er våpenet mitt?
-Hvordan det? -Jeg må tilbake.
Hør her.
Hvis du prøver å gå på beinet for fort,
må du kanskje amputere.
Jeg er kjent med sånne skader.
Det er ikke så ille.
Ser jeg ut som en dørmatte?
Unnskyld?
Jeg gir deg mat, jeg gir deg et sted å sove,
jeg pleier til og med såret ditt, og nå drar du bare?
Hvor er manerene dine?
Er det sånn det er i landet ditt?
Er vi ikke fra samme land?
Nei.
Jeg er fra verdensrommet.
Akkurat.
Takk for hjelpen.
Jeg skylder deg.
Men jeg må gå nå.
Greit.
Men
du burde spise før du går.
Spis opp.
Hva er dette laget av?
Tror du jeg driver restaurant?
Bare spis det du får.
Det ser ikke spiselig ut.
Er du redd det vil ta livet av deg?
Ser du?
Ikke be om mer.
Ok, takk.
Kjære vene.
Hva tok så lang tid?
Slutt å late deg!
Ser du ikke alt dette?
Jeg gjør alt det harde arbeidet for deg.
Du er ganske bekymringsløs, er du ikke?
Er du ikke bekymret for jenta?
Dere kom hit sammen.
Du er en kald jævel, er du ikke?
Helvete!
Hvorfor skulle jeg bekymre meg for henne når hun valgte å dra?
Jeg har ingenting med henne å gjøre!
Jeg kjenner ikke alle detaljene,
men jeg hørte at hun var grunnen til at sjef Ji lot deg jobbe her.
Du burde være takknemlig.
Om du ikke gjør noe med det onde hjertet ditt,
blir du til et monster.
Takknemlig, du liksom.
Helvete.
Dette er ikke bra.
Dette varer lenge.
Jævlene i troppen er ikke som de pleide å være.
Dere bør passe munnen deres.
Jævler.
Hei, du.
De som jobbet her
fikk sparken fordi de snakket tull.
Unnskyld meg.
Du kan ikke bare ta ting på den måten.
Vi risikerte livet for dette!
Dere kan ikke si hva vi skal gjøre.
Ok.
-Ikke igjen, sir. -Du så ingenting.
Selvsagt.
Men rapporterer de det til Tak…
For faen!
La dem gjøre det! Så kan jeg komme meg vekk!
Sersjant.
Noen kan høre deg.
Folk spøker allerede om at desertering er en trend.
Hvem i helvete sa det?
Yong-seok er annerledes enn menig Park Chan-yeong.
Jævler.
De lever kun på grunn av oss!
Utakknemlige rasshøl som babler i vei.
Sersjant Kim har lett etter deg i hele dag.
Be ham dra til helvete.
Dør jeg, får jeg hverken medalje eller heltebegravelse.
Vi gjør bare meningsløse ting til vi alle er døde.
Faen ta dette.
Denne vil vare en stund.
Skal du ikke lete etter Yong-seok?
Hvordan kom du deg inn hit?
Hvorfor redder dere ham ikke?
Han er en del av troppen.
Han sa du var familie.
Det var sånn han så deg.
Du lot ham gå.
Du burde ha stoppet ham.
Du visste han kunne dø.
Så hvorfor lot du ham gå?
Du er syk, ja?
Hva trengte du?
Hvorfor i helvete…
…forsvant han uten å si et ord?
Jeg trengte medisin.
Jeg vet at tilstanden min er dødelig,
men jeg ønsket mer tid.
Derfor lot jeg ham gå.
Jeg prøvde å stoppe ham.
Men Yong-seok
insisterte på å dra.
Han sa han skulle hente til meg!
Er det så galt?
Så få ham tilbake.
Få Yong-seok tilbake!
Hva ønsker du egentlig?
Ham eller medisinen han kanskje har med seg?
Spiller det noen rolle?
Er det svaret ditt?
BAMSEOM
Hykler.
Du er ikke ekte.
Selvsagt ikke.
Den ekte meg døde den dagen.
Da du kvalte din egen familie…
Hva følte du?
Du likte det, gjorde du ikke?
Jeg vet at du nyter
å drepe folk.
Det er det du gjør best.
Bare gjør det.
Du har ingenting å leve for.
Jo.
Hva da?
Jeg har fortsatt…
…ting å gjøre!
Nei.
Det er PTSD.
Posttraumatisk stresslidelse.
Det er eneste forklaring.
Har jeg rett?
Jeg tror jeg kan hjelpe deg.
Jeg liker ikke å true.
Men det finnes andre betegnelser, avtale,
transaksjon…
…til og med forhandling.
Hva ønsker du?
Slipp meg ut herfra.
Forstår du betydningen av det som skjedde med Jun-il?
Det ødelegger store deler av teorien vår om forvandling.
Det kan ha utviklet seg.
Du kan ikke sitte stille.
Det må tas sjanser.
Alle eksperimentene mislyktes.
Og det er ingenting du kan gjøre.
Det er noe du ikke vet.
Jeg sier ikke at jeg vil behandle forvandlingen din.
Jeg vil hjelpe deg å bekjempe den,
så du ikke blir til et monster.
Du vet de spesielt smittede?
Jeg kan gjøre deg til én.
Mister vi deg, faller hele stedet fra hverandre.
Sa du ikke at du ville beskytte det?
Han vil ikke angripe deg.
Jeg ser etter Yi-kyung.
Du vet hvor hun er, ikke sant?
Jeg må treffe henne.
Mamma…
Folk…
De er alle slemme.
"Mamma"?
Du er akkurat som dem.
Tekst: Arnfinn Vassbø