ORIGINALBERÄTTELSEN SWEET HOME AV CARNBY KIM OCH YOUNGCHAN HWANG
SWEET HOME
Är du okej?
Kom. Det är farligt.
Va?
Tänker du döda honom?
Han är ju äntligen snäll.
Vänta där borta.
Är du Lee Eun-yu?
Hur vet du vad jag heter?
De är borta på grund av dig.
De är inte farliga.
Vänta…
Sluta.
Inte hon.
Vi går tillbaka.
Sir.
Monster kommer efter oväsendet.
Gå in och sätt igång larmet.
Ja, sir.
Men hon, då?
Eskortera henne.
Till isoleringen.
Ja, sir.
Kom igen, frun.
Yong-seok försvann med radion, så vi kan inte kontakta stadion.
Explosionen var ganska högljudd.
En mina måste ha utlösts vid den yttre väggen.
Hör du det på ljudet?
Det är det enda som kan låta så högt.
Översergeant Lee Dong-jun här.
Vad är det?
Monstren rör sig inom sändarens räckvidd.
Vart då?
På väg mot stadion.
Seok-chan.
Hur långt är det till stadion?
Minst 15 minuter.
SPORTCENTER, JAMSIL STATION
Vänd om.
Vi ska bort från stadion.
Flyr vi?
Gör er redo.
Den pumpar inte bensin utan el.
Det kvittar. Vi ska inte tanka.
Jin-ho.
Ja, sir.
Dags att utnyttja det du kan.
SAMJEON BENSINMACK
Var är monstren?
Jag tror att de redan är på väg.
Perfekt.
Kom igen!
Kör.
Jin-ho, var redo.
Vad väntar du på?
Är avtryckaren inte redo?
Jag tror att monstren stör signalen.
Stanna här.
-Ska vi backa? -Nej, öppna taket.
Hur länge måste vi fortsätta?
Vi kommer att dö för lägret.
Kan du hålla tyst och skjuta, sir?
Kim blir mer och mer oförsiktig.
Stäng av motorn.
Upphäv nödläget.
Vad ska vi göra nu?
Vad menar du?
Vi använde all C4 vi hade i dag.
Hur ska vi spränga monstren nu?
Så länge arenan är säker.
Jag menar, visst.
Men tänk om skyddet är okej och vi slösade bort det?
Vi får se när vi är tillbaka.
Förlåt för allt besvär.
Ingen fara.
Angående Jun-il…
Jag ska leta efter honom.
Du får snart träffa honom.
Sir, är inte det Oh Jun-il?
Förlåt för tidigare.
För vad?
Jag agerade på eget bevåg.
Jag var vårdslös även efter att landminan desarmerats.
Varför gjorde du det?
Du kunde ha dött.
Jag ville inte…
…ångra det senare.
Jag vet hur det känns…
…att tveka…
…och ångra att man inte gjorde nåt.
Sir.
Får jag gå?
Lystring.
Vad orsakade explosionen?
Det fanns en smitare bland arbetarna.
Vi försökte desarmera en landmina de trampade på.
Vem övervakade restaureringen av muren?
Menige Park Chan-yeong.
Det var jag.
Det räcker.
-Ingen blev skadad. -Smitaren, då?
Har de flyttats?
Park Chan-yeong.
De visade symtom på monsterisering,
så de har isolerats.
Isolerats?
Jag insisterade på det.
Yeong-hu.
Du sa att du skulle skydda både stadion och våra män.
Jag litade på dig hela tiden,
men se vad som hände.
Över hälften av våra män har dött det senaste året!
Du skydda den här platsen, sir.
Jag ska skydda mina män.
Bra jobbat, allihop.
Ni kan gå.
Sir.
Har du sett översergeant Choi?
Vad pratar du om?
Det skedde en incident.
Han kommer tillbaka sent.
Och vi hittade den som missade uppropet.
TVÄTTSPRIT
Det är ingen här. Ut.
Varför är du så arg?
Du kan bli skjuten om du stormar in här.
Det är okej.
Jag ska ändå till himlen.
Och helvetet skiljer sig inte från det här stället.
Har du druckit?
Jag drack lite alkohol.
Toppen.
Jag har ett tilltugg som skulle passa bra till det.
Vad är det?
En intressant historia.
Jag är inte intresserad av dina historier.
Jag är en vetenskapsman.
Det var en upprensningsoperation.
Minns du när missilerna sprängde bort huvudstadion?
Det var inget misstag.
Cheferna hade planerat det.
Monsteriseringsepidemin är utom kontroll.
Jag hörde att de bestämde sig för
att utplåna alla.
Vad spelar det för roll nu?
Jag vet att det spelar roll för dig.
Jag försöker inte bli allvarlig.
Som sagt, det är bara en intressant historia.
Det är det inte.
De dödade inte alla.
De försökte rensa ut alla, men de misslyckades.
Är det inte därför ni lever?
Och du lever ett bra liv här tack vare det, eller hur?
Jag kom inte hit för att leva.
Vill du höra en verkligt intressant historia?
Berätta.
Jag är idel öra.
Jag vet inte om du klarar det.
Allvarligt?
Varför är du så hemlighetsfull?
Du har mycket tid. Du listar säkert ut det.
Jag menar…
Kom igen, doktorn.
Jag ber inte om det gratis.
Jag vann dem på spel förut.
Ut.
Det är läggdags.
Visst.
Varför är golvet så halt?
Du kommer att ramla och slå dig.
Mamma.
Jag måste till mamma.
Den där barn…
Ungen bad mig.
Jag måste till mamma.
Nu ska vi se vad vi har här.
Kom igen, chefen.
Håll utkik.
Sno inget åt dig själv.
Vad fan var det?
Övning.
Pang!
Varför spelar du inte med?
Va?
Du suger det roliga ur allt.
Jösses!
Snacks.
Burkskinka? Inte en chans.
Korv.
Kom nu. Du kan äta sen.
Bara en tugga.
Vi borde ta den också.
Vi har slut.
Är han fortfarande medvetslös?
Ja.
Gå och kolla hans ögon.
Är hans ögon ofokuserade?
Nej.
Kolla om han har några ärr.
Sök igenom alla vinklar och vrår.
Om han har ett öppet sår, ge honom antibiotika.
Vad är det här?
Han har ett sår på armen, men det ser konstigt ut.
Kom igen.
Vad i helvete?
Du ser värre ut än han.
Jag mår bra.
Vad är det här?
Det är ingen brännskada eller ett blåmärke.
Några kroniska åkommor?
Jag vet inte.
Har han ingen familj?
Tja…
Så det är hans mamma som har isolerats.
Vi pratar nån annanstans.
Varför? Han får ändå reda på det.
Men ändå…
Jag tror inte att han dör, så oroa dig inte.
-Mamma. -Jag håller honom här
för säkerhets skull.
Stå inte bara där. Återgå till arbetet.
Att stå här hjälper inget.
Doktorn.
Kan monster välja vem de ska attackera?
Typ Grön kan det.
Men de kan inte skilja på människor.
Det verkar bara så, för att de inte är aggressiva.
Tänk om den bara attackerade
en av två personer?
Har du sett nåt
eller är du bara nyfiken?
-Förändrar det svaret? -Monsterisering…
…är en psykisk sjukdom.
Tekniskt sett är de olika.
Men ser man på helheten är de inte så olika.
Den låter en slukas av ens egna begär
som till slut sväljer en hel.
Det är en speciell mentalsjukdom
som leder till fysisk metamorfos.
Så
tror du att de här blinda varelserna har kärlek och vänskap kvar i sig?
Okej.
Vad du än såg,
var det säkert en slump.
Okej. Ta väl hand om honom.
Menige Park.
Säg till nästa gång du ser det.
Monstret du såg.
Kan det ha försökt skydda personen?
Hur som helst, det där monstret som väljer sina mål.
Ännu bättre om du fångar det.
Vem vet?
Det kanske kan hjälpa oss att lösa mysteriet med monsteriseringen.
Jag måste ha misstagit mig.
Ett monster som skyddar människor?
Säg förlåt.
Säg förlåt!
Vad menar du?
Jag sa åt dig att komma tillbaka.
Jag sa ju att det var farligt där ute.
Jag sa åt dig att komma tillbaka!
Och vad har hänt med ditt ansikte?
Vem gjorde det här mot dig?
Var det ett monster?
Det är inget.
Ser du det här?
Av oro fick jag inte bort färgen i tid
och nu är mitt hår skit.
Hur ska jag kunna fortsätta
om nåt händer dig?
Va?
Vad menar du? Du klarar dig.
Glöm det.
Vi får prata igen när håret har rätt färg.
Och ha på medicin på ditt ansikte.
Kan jag hjälpa dig?
ELRUM
Kvinnan med symtomen.
Sparka ut henne omedelbart.
Varför så bråttom?
Du måste ha viktigare saker att ta hand om.
Tror du att allt är bra
för att hon är den första på en månad
av hundratals människor här?
Folk kommer inte tänka så.
De tror alltid det värsta.
Smittar inte monsterisering?
Du har fel.
Det sprids genom rädsla och oro.
Kväv det i sin linda.
Det är ditt jobb.
Vem som helst…
…kan hamna där,
inklusive du och jag.
Vad försöker du säga?
Det "värsta" som folk kan föreställa sig.
Tror du att det är monstren
eller faktumet att de kan förvandlas till ett?
Så länge vi har vaktat det här stället,
har ingen dödats av ett monster som kom inifrån.
Men många har gett sig av av egen fri vilja.
Jag är inte medlidsam med de symtomatiska.
Jag försöker ge de överlevande hopp.
Jag vill visa dem
att de kan göra egna val även om de förvandlas.
Vad är hopp värt i en sån här värld?
Vi behöver nåt att hålla fast vid.
Du har säkert också en.
En ljuspunkt som ingen annan känner till.
Om situationen förvärras…
…måste du ta ansvar för det.
Det ska jag.
Sätt dig.
Varför får jag aldrig besök?
Hur är det mitt fel?
Ditt dystra ansikte förstör affärerna.
De har aldrig gått bra.
Jag kanske borde byta jobb.
Eller ska jag hitta en ny anställd?
Du måste förtjäna medicinen.
Var inte skadeglad.
Det här botar mig inte.
Det är det bästa man kan få tag på.
Ta åtminstone antibiotika regelbundet.
Jag orkar inte anställa nån ny.
Fader Peter.
Vi har väl ett vittnesmöte i dag?
-Ja. -Okej.
Jag har hört att mötena kan bota nån med symptom.
-Ja. -Damen här föreslog att vi skulle komma.
Ni kommer precis i tid.
Har du tappat förståndet?
Släpp! Fan också.
Jag sparade den tills jag ska bjuda ut honom.
Allvarligt.
Du måste trivas här.
-Titta på den här teckningen. -Ge tillbaka den.
-Är inte det fader Peter? -Nej.
Jo, det är det.
Långt hår, svarta kläder med en vit sak runt halsen…
Det är han.
Vänta.
Gillar du honom?
Va?
Vart ska vi?
Jag borde ändå vara tacksam.
Om det inte vore för det här stället,
hade jag dött av rädsla där ute.
Jag har ett golv att ligga på
och ett tak som skyddar mig från regnet.
Jag har till och med mitt barn med mig.
Det vore fel att be om mer.
Vilket skitsnack.
Broder.
Ge mig den.
Hördu.
Du sa att vi måste vara ärliga.
Kallar du det ärlighet? Hon snackar skit.
Om du håller allt inom dig och bara säger snälla saker,
slutar du som Jun-ils mamma.
Du kan väl börja?
Man blir ett monster om man stänger in det.
Släpp ut det.
Tänk på alla som har varit på mötena.
De är mänskliga ännu.
Förstår ni?
Nu är det min tur.
Jag har inte sagt det här till nån.
Men jag är lycklig nu för tiden.
Jag behöver bara äta.
Sen gå och sova.
Ingen har det bättre eller sämre än nån annan.
Vi avslutar vittnesmötet här.
Jag vill också erkänna. Jag tror att jag gillar dig, fader.
Nej.
Jag gillar dig.
Du kan inte bara vräka ur dig det.
Jag hoppas ni blir lyckliga ihop.
Vilken syn, jösses.
Kommer ni inte?
Lyssna inte på den skiten.
-Det är inte faderns fel. -Nu går vi.
Fader.
Får jag be dig om en tjänst?
Visst, vad är det?
Det gäller Jun-ils mamma.
Kan du besöka henne?
Du har tillåtelse att lämna området.
Det kan kosta lite.
Jag förstår.
Men vi kan säga pro bono.
Kom in.
Jag ska leta efter översergeant Choi vid soluppgången.
Tror du att det är vad Yong-seok vill?
Vad tycker du om att vara soldat här?
Menar du att han gick av egen fri vilja?
Vi kan inte vara säkra på motsatsen.
Det förändrar inget.
Jag ska hitta honom.
-Jag tillåter det inte. -Sir.
Vi kan inte utsätta alla för fara för hans skull.
Du gick igenom så mycket för en person med symtom.
Men du är så snabb att överge din underordnade.
Nej.
Jag försöker skydda er.
Jag litar inte på de orden längre.
Vad betyder plutonen för dig?
De riskerar sina liv för att gå ut dit.
Plutonens heder och värdighet?
Vad spelar den för roll när vi alla är döda?
Därför kan jag inte låta dig gå.
Vill du hitta Yong-seok?
Håller alla med?
Jag frågar om hela plutonen vill leta efter honom.
Hur många män har dött
på grund av din vårdslöshet?
Sergeant Kim.
Jag hoppas att du
inte blir som jag.
Du har blivit en ynkrygg, sir.
Är det ens ätbart?
Du behöver inte äta det.
Det här är det bästa vi kan få.
Är det tacken för att riskera livet?
Jag tog värvning för att få regelbunden mat.
Vilken besvikelse.
Du, Jin-ho.
Ingen signal än?
Nej, sir.
Kanske för att vi är under jorden.
Ska jag ta upp den?
Jag installerade en relästation, så signalen borde nå fram.
Gillar du det?
Hur kan du äta nu?
Yong-seok övergav oss.
Vakta din tunga.
Marinsoldater har värdighet.
Jag säger inte emot dig, sir.
Men du spelade honom alltid spratt.
Såg du Yong-seok på sistone?
Han såg alltid så dyster ut.
Han var tvungen att fly.
Men ändå, Yong-seok…
…skulle inte göra det.
Han vet hur farligt det är där ute.
Han kanske höll på att bli ett monster.
Och han ville inte…
Din jävel.
Jag sa åt dig att vakta din tunga.
Slog du mig?
Tror du att du är tuff?
-Vill du slåss, man mot man? -Backa, sir.
Lägg dig inte i, din jävel.
Det räcker.
Ta det inte längre.
ANTIBIOTIKA CEPHALOSPORIN
Du stal min brors baseboll, eller hur?
Varför skulle jag det när det finns bollar överallt?
Den där trasiga basebollen.
Min bror vill ha den.
Så ge oss den.
Den är min.
Inget här är ditt.
-Säger vem? -Min pappa.
Du.
Din syster är tydligen en subba.
Då är du en subbas bror.
Så du har inte rätt att äga nåt.
Han är ett monster. Ett tjuvaktigt monster.
Sluta!
-Låt honom vara. -Släpp!
Låt honom vara.
Ut härifrån, båda två.
Nu!
Bäst att du passar dig.
Släpp!
Vad var det?
Är du en ligist?
Ska jag låta dem få som de vill, som du gör?
-Yeong-su. -De säger att det är ens eget fel
om man blir slagen eller bestulen.
Det är världen vi lever i.
Du borde också döda allihop.
Låt dem inte vinna.
-Kim Yeong-su. -Det ska jag göra.
Om man skadar andra…
…kommer det bara tillbaka till en själv.
Jaså? Är det så?
-Ja. -Så varför har jag ont?
Jag var duktig, precis som pappa sa.
Varför dog alla runt mig när jag inte gjorde nåt fel?
Varför är bara jag kvar?
Jag litar inte på vuxna längre.
Så du borde leva som du vill.
Jag ska göra detsamma.
Vad i helvete?
Oh Jun-il.
Vad gjorde du…
Vart tog han vägen?
Är du säker?
Hörde du henne inte?
Hon sa att hon var det.
Har du tappat förståndet?
Vi kan inte vara nog försiktiga.
Han blöder näsblod, för Guds skull.
Fan också.
Vad gjorde du?
Nöjd?
Ser du?
Är du nöjd?
Du behövde inte gå så långt.
Din galna lilla snorunge.
Mamma.
Mamma, jag är hemma.
Jag gick ut och…
Mamma, var…
Yeong-su.
Var är mamma?
Hon blev ett monster.
Va?
Hon blödde näsblod och blev ett monster!
Kommer hon inte att dö då?
Jo.
Folk kommer att döda henne.
Vad gör du ända här ute, fader?
Jag gör mitt jobb för en gångs skull.
Om du har en bekännelse, varsågod.
Jag trodde att jag skulle dö
när jag såg dig närma dig.
Tekniskt sett är du inte döende.
Det är svårare för dig att dö nu.
Det är lättare att dö som människa.
Du har rätt.
Jag har inget att bekänna,
men jag vill fråga en sak.
Jag kan inte ge dig ett svar. Jag lyssnar bara.
Vilken synd kan jag ha begått för att förtjäna det här?
Alla begår synder.
Du hade bara otur.
Hur kan Gud vara så grym ända till slutet?
Jag har inte velat ha mycket i livet.
Så varför tränger han in mig i ett hörn så här?
Fråga när du träffar honom.
Fråga honom varför han lät allt det här hända.
Jag vill också veta.
Jag frågade monstret samma sak.
Jag sa:
"Monster, ge mig ett svar."
Vad sa det?
Jag hörde ingenting.
Monstret pratade inte.
Alla andra säger att monstren pratar med dem,
så varför pratar inte mitt med mig?
Både Gud och monstret vill bara tortera mig!
Den som verkligen torterar oss
är inte Gud eller ett monster.
Det är den som står oss närmast.
Den personen är din gud och ditt monster.
För dig var det din son.
Han var din gud
och ditt monster.
Men jag ville ändå…
Jag ville ändå vara med honom.
Mamma…
Jag vill träffa mamma.
Smet inte du ut imorse?
Ser du inte att jag har nattvakten på grund av dig?
Jag varnar dig. Försvinn.
Låt mig träffa mamma.
Jag vill gå ut!
-Hördu! -Varför öppnas den inte?
Hördu!
-Din lilla… -Sluta.
Sluta.
-Tja… -Jag vill gå.
Jag hatar det här.
Vad menar du?
Era barbariska sätt
att ta till våld hela tiden.
Han är min patient.
Visste du inte det?
Hur skulle jag veta det?
Okunnighet är inget brott, så jag släpper det den här gången.
Men var snäll mot honom nästa gång.
Han kan vara mer värdefull än du.
Släpp.
-Jag vill gå ut. -Kom hit. Är du okej?
-Kom hit. Kom igen. -Mamma…
-Din mamma är inte där. Följ mig. -Var är hon?
Vi går hitåt.
Är du okej?
Hör du vad jag säger?
Vad hände där ute? Vem träffade du?
Rörde du nåt konstigt eller blev biten?
Nåväl, det smittar inte.
-Vad hände där ute? -Mamma.
Är mamma ett monster?
Va?
Jag måste till mamma.
-Lugna dig. -Jag måste till henne.
-Va? Mamma? -Var är mamma?
Mamma? Så du vill till din mamma.
Jag tar dig till henne.
Är det sant?
Men innan jag gör det måste vi prata.
Om vad?
Hur fick du det här?
Minns du inte?
Ett barn.
Va?
Det var ett barn…
…där det fanns blommor
och träd.
Det var en flicka.
Hon knuffade…
Kan du säga det igen?
-Ett barn och blommor? -Jag vet inte.
Jag måste till mamma nu.
Tänk.
Kom ihåg det.
Vad är poängen nu?
Chef Ji.
Livet är lustigt.
Jag mår äntligen bättre nu när jag är ett monster.
Titta.
Jag fick tillbaka mina tänder.
Angående det jag sa tidigare.
Har du bestämt dig?
Ja.
Jag ger mig av i morgon.
Klokt val.
Jag hjälper dig när du beger dig i morgon.
Va?
Hur då?
Får jag träffa Jun-il?
Visst.
B2-ÖVERLEVARE TOTALT: 432 DÖDA: 31, LEVANDE: 401
B2-ÖVERLEVARE
KRÅKPLUTON TOTALT: 60, DÖDA: 32, LEVANDE: 28
CHOI YONG-SEOK, SERGEANT
Du är vaken.
Jag kunde inte sova.
Och? Vad är det?
Det handlar om Yong-seok.
Han har träffat någon.
Och hon är ganska sjuk.
Yong-seok sa att han skulle se till…
…att hon överlever.
Jag tror att han åkte till sjukhuset…
…eller ett apotek.
Vem är kvinnan?
Varför hindrar du mig?
Jag gör bara det jag måste.
Jag blir ofta missförstådd.
Om du dör här kommer folk att skylla på mig.
Hindra mig inte.
Besvära mig inte då och dö nånstans där jag inte kan se dig.
Ät så du blir ett vackert spöke.
VILA I FRID
Do Sang-jin.
Alla dör av kontakt med dig.
Så sluta få folk att skugga mig.
Ska jag också dö snart?
Jag trodde du visste.
Jag kanske inte är här på ett tag.
Du skulle gottgöra min mans död.
Jag sa aldrig att jag dödade honom.
Det spelar ingen roll längre.
Jag brukade vilja döda dig.
Men jag kan bara bestämma
om jag ska hämnas eller förlåta dig
om du spelar oskyldig eller ber om förlåtelse.
Men du gjorde inget av det.
Så har du bestämt dig nu?
Ja.
Jag ska vänta
på ögonblicket
då du blir ett monster.
Jag kan inte förlåta dig, för jag vill döda dig.
Men jag kan inte döda dig
för jag vill inte bli en mördare som du.
Jag dödar dig med mina egna händer
när du blir ett monster.
Så dö inte där ute.
Jag skulle bli besviken.
Du patrullerar, förstås.
Tack för din tjänstgöring.
Varför betedde sig Jun-il så där förut?
Är han okej?
Det var inget.
Vilken lättnad.
Jag såg honom
följa efter Lee Eun-yu på morgonen.
Med Do Sang-jin och An Dong-gi.
Alla tre.
Är du säker?
Jag svär på Hans namn.
Men jag ser inte de andra två.
Det här är allt jag har i dag.
Jag gav burken till nån annan.
Ska du ut igen?
Förföljer du mig?
Du måste gilla spänningen.
Pratar du om dig själv?
Jag ser att du fick stryk igen.
Titta på ditt eget ansikte innan du pratar.
Sköt dig själv.
Sluta agera ensam.
Du försätter dig själv och hela stället i fara.
Vet du vad?
Katterna riskerar sina liv för att komma och äta.
Till och med katter vet att man måste riskera livet
för att få det man vill.
Jag har sett det röda bandet förut.
Var inte nyfiken och sluta förfölja mig.
Du kanske dör.
Var det därför du dödade
Do Sang-jin och An Dong-gi?
Vill du veta hur de dog?
Det var den där personen igen, va?
Personen du letar efter.
Eller är det ett monster?
Kvällen då incidenten inträffade
dog chef Jis man, men du överlevde.
Väljer monster sina mål?
Det är omöjligt.
Och…
…det röda bandet du har…
Vad fan pratar du om?
Monstret skyddar dig, eller hur?
Och du letar efter det.
Eller hur?
Du är tjejen från tidigare.
Har du träffat honom än?
Vem fan är du?
Hur känner du mig?
Berättade han?
Var…
Var är han nu?
Vill du veta?
Följ med mig då.
Data nummer 23.
Blodet som togs från Oh Jun-il
liknade ett monsters,
men han har inte uppvisat några symptom.
Trots möjligheten monsterisering
har han inga symptom.
Han var bara ute i några timmar.
Jag måste ta reda på vad som hände under de timmarna.
Nu
tänker jag utsätta subjektet för något som kan framkalla
hans monsterisering.
Oh Jun-il.
Dags att träffa din mamma.
Backa.
Hon är inte ensam.
Jag tänker inte skjuta.
Jag ska bara ta henne.
Hon levde.
Undertexter: Carita Collins