ORIGINALBERÄTTELSEN SWEET HOME AV CARNBY KIM OCH YOUNGCHAN HWANG
SWEET HOME
DAG 337 AV MONSTERUTBROTTET
Fem minuter till upprop.
Sluta med det ni gör och återvänd till era positioner.
Fem minuter till upprop.
Förbered er för upprop i era bostäder.
Kolla efter saknade personer och vänta på era positioner.
Vänta på mig.
Överlevande kommer inte att delta i expeditionen.
Expeditioner för överlevande är förbjudna för tillfället.
Beslutet fattades för er säkerhet.
Lita på plutonens beslut och samarbeta med oss.
Kolla efter saknade personer.
Kom.
Ge tillbaka den!
Ge mig den!
När fick han ärret?
I går kväll.
Det kan bli ett problem.
Det verkar inte oroande.
Bli inte en mjukis, din idiot.
Vi måste vara säkra.
Kom igen, gör inte så.
Han är bara ett barn.
Barn blir också monster.
Det finns inga undantag.
Då gör jag det.
Du borde ha gjort det i går.
Kolla mig först.
Nöjd?
Vi borde vara extra noggranna med dig.
Det är väl bara rättvist för en mördare?
Sir.
Jag tror att det räcker.
Här.
Duger det här?
Kom igen.
Är du okej, frun?
Jag har ont i magen.
Vill du ha en värktablett?
Säker att jag kan ta den?
Men jag kan inte återgälda dig.
Tack så mycket.
Ingen orsak.
Frun, var är din son?
Är han inte där ute?
Vänta lite.
Oh Jun-il, nummer 211, ej ansluten, saknas i område A.
Hördu.
Hur kom du upp hit igen?
Uppropet, då?
Ta med mig.
Jag vill följa med.
För att göra vad?
För att dö?
Nej, för att…
För att döda.
Visst, vi måste döda monster.
Men du har inte ens tjänstgjort i militären.
Har du ens ett gevär?
Nej.
Det kanske är därför du inte fick gå.
Köpte inte din mamma ett gevär till dig?
Kom igen.
Låt honom vara.
Driv inte med mig, din jävel!
Jag ska döda dig!
Det räcker.
Vad jobbigt.
Vad händer?
Sir.
Har ni picknick?
Kom igen, Kim.
Vi släppte bara loss lite.
Gör inte det.
Vi ska till ett obekräftat område i dag.
-Det är ingen vanlig expedition. -Kom igen.
Vi vet inte vad vi kan förvänta oss. Uppfattat?
-Ja, sir. -Ja, sir.
Var redo att åka om fem minuter.
Är det ens så farligt?
Eller låtsas ni bara leta
och tar allt själva?
Vad fan sa du?
-Hör på! -Jag fattar inte.
Du brukade ta med så många överlevande du kunde.
Varför är vi bannlysta nu?
Du blundade till och med för mordet där ute.
Det är svårt att tro
att du värnar om oss!
Ta den. Det är farligt där ute.
Får vi verkligen gå ut?
Var det inte det du ville?
Jo.
Självklart.
Lycka till då.
-Ursäkta? -Va?
Borde inte ni inte skydda oss…
"Borde"?
Nej. Jag menade…
Vi är inte skyldiga att riskera våra liv för er.
Försök överleva på egen hand där ute.
Ni kommer snabbt lära er att inte ta era liv för givet.
Gå nu.
Jag stoppar er inte.
Den jäveln!
Han är inget utan sitt gevär!
Sänk rösten. De hör dig.
Vad gör det då?
De kan inte göra nåt åt det.
Men ändå…
Din jävla fegis.
Se det så här.
Kråkplutonen är i princip våra livvakter.
-Jag fattar. -De är här för att skydda oss.
Vad kan de göra mot oss?
Kom igen.
Bry dig inte om honom.
Alla känner inte så.
Vi lever tack vare er.
Rör det inte.
Det tar så lång tid att läka.
Alla går igenom det.
Jag mår bra.
Oroa dig inte.
Jag lovar att fixa det idag.
Träffar du nån, sergeant?
Folk låtsas inte om det, men alla träffar nån.
-Gör du det? -Kom igen.
Det vore inte rätt av mig när du inte gör det.
Jag behöver det inte.
Menar du att du är singel frivilligt?
Jag menar…
Jag har funderat.
Du ser inte illa ut.
Och du är bra på att döda monster och överleva.
Du är en tia med dagens standard, så varför…
…har du inte hittat nån?
Hur har du det nuförtiden, Seok-chan?
Du ser alltid så arg ut.
Killarna är för rädda för att prata med dig.
Du borde le mer.
Skippa skitsnacket.
Hur mycket artilleri har vi kvar?
Vi har nog med granater och sprängämnen,
men ont om ammunition.
Vi har en låda brandbomber och tre lådor vanliga.
Bränsle då?
Om vi inte hittar nåt är den här bara skräp.
Borde du inte oroa dig mer för det än mitt kärleksliv?
Jo, sir.
Var har du varit?
Hur kunde du gå dit ensam?
-Aj! -Din dåre!
-Sluta. -Hur kunde du vara så vårdslös?
-Snälla, lugna dig. -Herregud.
Han kom tillbaka.
Du är 30.
Du är inget litet barn längre.
Du måste börja bete dig som en vuxen man.
Jag kan inte ta hand om dig för alltid.
Oh Jun-il.
Du måste ta dig samman, okej?
Varför går du ut hela tiden?
Medicin.
Va?
Du behöver medicin.
Varje kväll
biter du ihop för att uthärda smärtan.
Du har tappat så många tänder på grund av det.
Jag gillar inte när du är sjuk, mamma.
Jag går nu.
Han gick bara ut för att jag var sjuk.
Låt det vara.
Han missade uppropet, men han är en bra grabb.
Han har inget ont i sig.
Oroa dig inte för honom.
Jag kunde inte dölja det.
Han växte upp med att se mig sjuk.
Är det illa?
Det är cancer.
Ända sen förra månaden
känns det som om mitt inre slits sönder.
Det måste vara ett återfall.
Om jag var ensam
hade jag dött för länge sen.
Men jag var så orolig för Jun-il
att jag försökt hålla mig vid liv.
Men jag tror inte att jag har mycket tid kvar.
Tanken på att lämna
pojken ensam i den här världen…
Du sa att de skulle släppa ut oss om vi insisterade.
Jag hoppades fylla magen för en gångs skull.
Men så blir det knappast nu.
Din idiot.
Är det allt du har att önska dig?
Trodde de att vi skulle backa ur om de skrämde oss?
Vad ska du göra nu?
Sluta ställa till med problem.
Kom igen.
Vart ska vi?
Till personen som inte ens soldaterna kan se ner på.
Är du där, chef Ji?
Chef Ji.
Det är jag, Do Sang-jin.
Hej, hur har du haft det?
Jag sa åt er att inte komma hit.
Det är brådskande.
Vad är det?
Jag står inte ut med att missa expeditionerna.
Vad vill du att jag ska göra?
Snälla, hjälp oss.
Jag vet att du inte heller gillar plutonen.
När vi blev bombarderade
var det du och Gi-nam
som ledde alla hit.
Men de jävlarna beter sig som om de äger stället.
De blundade för det som hände Gi-nam också.
Förlåt.
Jag slant med tungan.
Jobba om du är hungrig.
Det finns jobb att göra.
Men jag vill gå ut.
Och göra vad?
Jag vill leva ett anständigt liv.
Jag står inte ut med att vara fast under jorden så här.
Alla andra gör det.
Sluta gnäll.
Kom igen, chefen.
Prata med dem å de överlevandes vägnar.
Plutonen gör sitt jobb och jag gör mitt.
Vi låter varandra vara.
Men jag kan hjälpa er…
…om ni hjälper mig.
Ursäkta?
Ni vill väl gå ut?
VÄNLIGEN SAMARBETA FÖR ATT ÅTERSTÄLLA ORDNING OCH SÄKERHET
PROTOKOLL FÖR INTAGNING TILL SKYDDSRUM
FRAMSIDA MOT FIENDEN
Säkerhetssystemet avaktiverat.
Allt klart.
Öppna grinden. Vi går ut.
ÖL
FRANSK PARLÖR
Det låter jävligt fånigt.
CURRYPULVER
Vad fan gör du?
Är du galen?
Ge mig lite.
Släpp, din galna subba.
Släpp!
För i helvete.
Ge tillbaka den.
Att ge är att ge, att ta tillbaka är att stjäla.
Jag gav den aldrig till dig. Du stal den.
Svor du precis åt mig?
Det gjorde du.
Är du ens galen?
Du låtsas vara galen för att snylta på mamma, eller hur?
Det är den söta tjejen.
Söta tjejer slutar som monster.
Var är chef Ji?
Mamma jobbar. Hon är upptagen, till skillnad från dig.
Ingen har mer fritid än du.
Hördu.
Jag såg inga rödblonda i din senaste omgång.
Alla är röda.
Ingen röd nyans är den andra lik.
Hitta den.
Den heter "rödblond".
Var min pappas blod den här röda nyansen
eller var det närmare den här?
Din galna subba!
Visste du inte det?
Jag har varit galen ett tag nu.
Men jag har inte tappat det helt än.
Och jag vet inte vad jag gör när det händer.
Så snälla…
…vårda ditt språk runt mig.
Åt helvete med det här.
Jag lägger mig.
Jag dubblar dina 200 miljoner.
Jag lägger mig.
Lägg dig om du är rädd.
Får du ens spela?
Du tar god tid på dig, va?
Okej, jag lägger mig.
Kom igen, starta nästa runda.
Jag hade inget.
Bluffade du?
Det är otroligt.
Ge aldrig upp.
Det är så man vinner i den här världen.
Okej, ett spel till.
Hallå.
Det är obekräftat område.
Vi borde inte vara här.
Det är bara obekräftat för oss.
Chef Ji vet var allt finns
och vilka vägar som leder vart.
Vi blev tillsagda att följa henne, så vi får vara här.
Vad gör han här?
Ska vi ta med honom?
Varför skulle vi?
Vi vet inte vad vi kan stöta på.
Sakta ner.
Ja, sir.
Vi är i obekräftat område.
Kör mot vår sökpunkt.
Inta position och skanna området.
Vi är i operationsområdet.
Påbörja rekning.
Genomsök området.
Hur ser det ut?
Det verkar okej.
-Är allt okej? -Ja.
Berättade Ji för henne om vägen?
Varför skulle hon göra det?
Så att hon sticker och dör.
Inte en chans.
Hon gjorde henne nog ingen tjänst.
Hon dödade sin man.
Det låter rimligt.
Men hon sa inget till oss.
Hur ska vi hjälpa henne?
Hon sa att hon går ut ensam och kommer tillbaka levande.
Hon berättade om en säker väg
så att vi kan smyga på henne.
Förstår du?
Jun-il, led vägen.
Va?
Jag får inte gå ut ensam.
Men du är inte ensam.
Vi följer med dig.
Du borde hitta lite mat
som din mamma kan äta medan hon har tänder.
Eller hur?
Ja, för fan! Jackpott!
Vad gör hon?
Hon rör på sig.
Vi går tillbaka. Vi har nog med saker.
Vi kan hitta på saker om henne.
Vi dödar henne.
Va?
Med henne ute ur bilden
är allt det här vårt.
Vi skulle bara bevaka henne.
Hon blir glad om vi gör det.
Vänta, jag har det!
Ji skickade ut oss för att döda henne!
Vad säger du? Det sa hon aldrig.
Hon behöver inte säga det.
Läs mellan raderna.
Du gör mig galen.
Jag har ett gevär nu.
-Min pistol. -Ge mig den.
Var hittade du det här?
Var på alerten.
Skjut inte.
Alfa, klassificera den.
Resten av er, var redo att öppna eld.
Typ Grön.
Vi gör oss av med det.
Vi har nästan inget bränsle.
Det är bara onödigt.
Okej.
Vad är det för fel på det?
Det ser vidrigt ut.
Säg inte så, sir.
Det gråter.
"Det gråter"?
Hördu.
De gråter inte. De gör bara ljud.
Ser det ut att gråta?
Inte enligt mig.
Vad händer?
Är det din flickvän?
Vad pratar du om, sir?
Det gillar flintskalliga killar.
Men om vi är på dess territorium
borde vi klara oss, va?
Då är det okej.
Ta din tjej och håll er ur vägen.
Hon är bara till besvär.
Vad ska jag göra med det?
Va?
Gå till lekplatsen.
Sätt en ring på dess finger
och ta ledigt i dag.
Vi ska tydligen reparera yttre muren.
Det låter farligt.
Plutonen följer med oss.
Och vi klarade oss bra sist.
Det är bättre än expeditioner.
Det är säkert, men vi får inte ut mycket av det.
Vi får inte ens så mycket ranson.
Expeditionerna var rätt schysta.
Vi hittade till och med sprit då och då.
Fan, nu vill jag dricka.
Vart ska vi i dag?
Hur kommer det sig att du är ute och jobbar?
En man måste äta.
Han kan inte mena allvar.
Han måste ha slut på spelpengar.
Visa lite anständighet.
Varför skulle Ji ta med dig?
Precis.
Sluta ställa till det här inne.
Försvinn bara.
Varför skulle jag?
Vad fan gjorde jag för fel?
Menar du allvar?
Du är den där häxans familj.
Vad är det du…
Mitt efternamn är Kang!
Jag delar inte en droppe blod med Lee Eun-yu!
När man verkligen hatar nån, hatar man till och med deras hund.
Ni lever bara tack vare Jis generositet.
Du borde ha sparkats ut för länge sen, vet du det?
-Fan också! -Vad ska du göra?
Inget.
-Släpp det bara. -Din lilla…
Fan också.
Fröken Jung.
Kan du prata med Ji,
så att jag kan gå ut och jobba i dag?
Varför frågar du mig?
Allt de sa var sant.
Det känns bara orättvist.
Skyll på Lee Eun-yu.
Allt är den galna subbans fel.
-Hej! -Hej.
Mamma!
-Hej. -Hej.
-Mamma. -Hej.
Hur är det med ryggen?
Bra, tack vare dig.
-Mår du bra? -Ja.
Hej, allihop.
I dag ska vi reparera den yttre murens östra sida.
Det är arbete utomhus,
så ni måste förstå att bara några få får gå.
-Herr Yoon. -Ja?
-Var är Cheol-yong? -Här.
-Herr Kim. -Tack.
Inga problem. Jae-chan.
-Seok-chan. -Tack.
-Tunnis! -Här!
Och till sist…
Seung-wan.
Ja?
Ja, frun!
Vi gör klart det före solnedgången.
-Kom igen. -Ja, frun.
Resten, fortsätt med det ni gjorde.
Kom igen!
Hon är för generös.
Vi kan kalla henne chefs-Buddha.
Varför valde hon den jäveln?
Vakta din tunga.
Hon ser till att stället fungerar.
Jag är besviken att hon inte valde mig när jag gjorde ett stort hjärta.
Kom igen.
Kom till vittnesmötet i dag.
Kom och hör det goda ordet.
Tack.
Släpp era bekymmer från era hjärtan.
Tack.
Du kan få lite om du kommer.
Lindra din smärta.
Och fullfölj dina plikter.
Vilket slöseri med ditt vackra ansikte.
Tycker du inte det, Jin-a?
Gå dit bort.
SUNGILS UNIVERSITETSSJUKHUS
Chef Ji.
Kan jag göra er sällskap?
Det är hårt arbete.
Det är okej.
Jag brukade jobba på gården helt själv.
Jag är ledsen.
Jag vet att det finns belöningar för att arbeta utomhus.
Jag kan inte alltid vara en börda.
Och jag vill ha frisk luft.
Jag behöver lite motion. Snälla?
Jag kan ta hälften av vad de yngre får.
Det är inte problemet.
De är mina.
Seon-hwa.
Ser du lägenheterna bredvid den byggnaden?
De är mina allihop.
Jag är mycket rikare än du.
Nej.
De är mina också.
Då borde du ge mig en eftersom jag tar hand om dig.
Varför skulle jag?
Tror du att jag är dum?
Kom och sätt dig här då.
Han har alltid varit ögongodis.
Se så söt han är.
-Är du okej? -Jag mår bra.
Jösses.
Titta på hans leende.
Han är oemotståndlig.
Det låter som om du är kär.
Va?
Följ ditt hjärta.
Så att du inte ångrar nåt.
Jag vet.
Det är därför jag gör en makeover.
Jag behöver solljus överallt.
Jag kan inte dejta honom med fläckigt hår.
Smitare!
Vi har en smitare!
Vart är idioten på väg?
Jag önskar att jag kunde skjuta honom.
-Han, då? -Strunt samma, låt honom vara.
Jävla subba!
Fan!
Den lilla slynan.
Chan-yeong!
Mamma!
Vad i helvete?
Nej!
Akta fötterna!
Lyft inte foten.
Håll dig lugn.
Varför kom du hela vägen hit?
Jag ville försvinna.
Jag ville dö i tysthet, men jag bad nog om för mycket.
Jag trodde jag hade accepterat döden, men jag hade fel.
Jag är rädd.
Jag tror att jag vill leva.
Till och med på ålderns höst…
Efter alla dessa år
vill jag nog fortfarande leva.
Jag kan inte stå så här länge till.
Backa.
Bli inte skadad på grund av en värdelös gammal kvinna.
Jag är en plåga tills jag dör.
Kom inte hit!
Ge mig din hand.
Vet du hur man desarmerar den?
Nej.
Stå bara still.
Hjälpen kommer snart.
Du borde inte sova här.
Hallå.
Vakna.
Medicin. Jag gillar inte när du är sjuk, mamma.
Mamma?
Det var inte jag.
Mamma…
Mamma är sjuk.
Det är inte mitt fel.
Allt är ditt fel.
Nåt måste ha gått fel där ute.
Nej, vi borde gå in igen.
Vad i helvete?
-Vad händer? -Vi avslutar för i dag.
-In, allihop. -Hör på henne.
Sätt fart! Chan-yeong!
-Vad ska du göra? -Hämta tillbaka honom.
Det finns inget vi kan göra. Gå in.
Så du vill bara lämna honom?
In med er, allihop.
Släpp!
Släpp mig!
Kom tillbaka, Chan-yeong!
Hallå!
Du borde gå nu.
Det kan jag inte.
Jag vill be om en tjänst.
Jag har inte sagt farväl till Jun-il.
Om jag dör så här,
tror han att jag övergav honom.
Säg att det inte är så.
Snälla, säg att jag inte övergav honom.
Säg det själv.
Du måste säga det själv.
Hur lång tid har gått?
Jag vet inte.
Kliv åt sidan.
Med all respekt,
det kan jag inte.
Hon lever bara för att hon inte är ett monster än.
Minan borde ha exploderat,
men det är nog en blindgångare.
Klarar hon sig då?
Jag säger bara att det är möjligt.
Du förlorar handen om du håller i.
Släpp henne.
Den kan ändå explodera när hon kliver av.
Vi vet inte explosionens exakta räckvidd.
Vi borde ändå göra allt vi kan, sir.
Du kan dö om nåt går fel.
Så du menar att det också kan gå bra.
Kom igen, vi går tillbaka nu.
Kom fram, var du än är
Snälla, vi går tillbaka!
Lilla flicka.
Kom fram, var du än är
Vi går tillbaka!
För i helvete.
Håll käften, din värdelösa idiot.
Vi går bara.
Snälla?
Hördu.
Det är bara ett barn.
Precis.
Vilken lättnad.
Galna jävel.
Hördu.
Är du okej?
Du är väl inte död?
Hördu, tjejen.
Hon har mänskliga ögon.
Hördu.
Gå.
Din värdelösa skit.
Har du tappat förståndet?
Jag är ett monster.
Försvinn, din jävel.
Okej.
Hej då.
Fan också!
De här är mina.
Ingen annan får dem.
Jag ska döda er alla!
Det stämmer.
Ingen får röra mina grejer.
Jag vill åka…
Vad i helvete?
Ingen bra fångst i dag.
Förutom lite krångliga sprängämnen är allt värdelöst.
Nån måste redan ha genomsökt området.
Jag är glad att det finns fler överlevande,
men jag är sur att de hann före oss.
Du, Kim.
Vi åker vidare.
Nästa gång är vi först.
Nej, det regnar.
Vi åker tillbaka så länge.
Sergeant Kim!
Översergeant Choi är borta.
Vad pratar du om?
Hans komradio då?
Han svarar inte.
Radion är avstängd.
Vem såg Yong-seok sist?
Jag såg honom på köpcentret.
Området är för stort för oss att leta efter honom.
Så, vadå?
Vill du lämna honom här ute?
Skulle du säga så om han var familj?
Vi är alla familj här, sir.
Så varför pratar du som om du inte bryr dig?
Upp med dig.
Kom det från skyddsrummet?
Är det nåt på gång?
Kang Seok-chan.
Ja, herrn.
Såg du blod eller tecken på strid i köpcentret?
Nej, herrn.
Då återvänder vi.
-Yong-seok då? -Stadion kommer först.
Vi har det mesta av artilleriet. Vi måste tillbaka.
Om Yong-seok inte är skadad,
kan han ta sig tillbaka.
Eller så hämtar vi honom senare.
Vi måste åka.
Kom igen.
-Vi åker tillbaka. -Gör er redo!
Eun-hyeok.
Det är du, eller hur?
Det var du förra gången också.
Jag är säker på det.
Eun-hyeok.
Eun-hyeok!
Kan du inte bara visa dig?
Sluta fly.
Snälla, låt mig se dig.
Jag bryr mig inte om hur du ser ut,
så låt mig se dig.
Eun-hyeok.
Jag ber dig.
Visa dig bara en gång.
Snälla…
Undertexter: Carita Collins