PODLE KOMIKSU SWEET HOME OD CARNBYHO KIMA A JONGČCHANA HWANGA
SLADKÝ DOMOVE!
DEN 337. OD PROPUKNUTÍ MONSTERIZACE
Pět minut do nástupu.
Zanechejte veškeré činnosti a vraťte se na svá místa.
Pět minut do nástupu.
Připravte se na nástup ve svém obývacím prostoru.
Zkontrolujte, zda někdo nechybí, a vyčkejte na svých místech.
Počkej na mě.
Přeživší se této výpravy nezúčastní.
Výpravy přeživších jsou prozatím zakázány.
Toto rozhodnutí je v zájmu vaší bezpečnosti.
Důvěřujte rozhodnutí čety a spolupracujte s námi.
Zkontrolujte prosím, zda někdo nechybí.
Konec hlášení.
Vraťte mi to!
Dejte mi to!
Kdy přišel k té jizvě?
Včera večer.
Mohl by to být problém.
Nic to není.
Nebuď taková měkkota, idiote.
Musíme mít jistotu.
Nedělejte to.
Je to ještě dítě.
I děti se mění v monstra.
Neexistují žádné výjimky.
Tak to udělám já.
To jsi měla udělat včera.
Nejdřív mě.
Spokojený?
U tebe musíme být extra důkladní.
To je přece u vraha fér, ne?
Pane.
Myslím, že to stačí.
Tady.
Stačí to?
Jdeme.
Madam, jste v pořádku?
Bolí mě břicho.
Chcete aspirin?
Opravdu si ho můžu vzít?
Nemůžu se vám nijak odvděčit.
Moc vám děkuji.
To nestojí za řeč.
Madam, kde je váš syn?
On tam není?
Počkejte.
O Čun-il, číslo 211, nezařazený, zmizel v oblasti A.
Hej.
Kde ses tady zase vzal?
Co nástup?
Vezměte mě s sebou.
Chci jít taky.
Co bys tam dělal?
Umřel?
Ne…
Zabíjel.
Jistě, monstra musíme zabíjet.
Vždyť jsi ani nebyl v armádě.
Máš vůbec zbraň?
Nemám.
Tak třeba proto nemůžeš jít.
Máma ti žádnou nekoupila?
No tak, seržo.
Nech ho.
Neutahuj si ze mě, ty sráči!
Zabiju tě!
To stačí.
To je otrava.
Co se děje?
Pane.
Máte piknik?
No tak, Kime.
Jen jsme si dali oraz.
Tak ho radši zrušte.
Dnes míříme do neprověřené oblasti.
- Nic obvyklého. - Jdeme.
Nikdo neví, co tam je, jasné?
- Ano, pane. - Ano, pane.
Vyrážíme za pět minut.
Je to vážně tak nebezpečné?
Nebo předstíráte hledání
a shrábnete všechno pro sebe?
Cos to sakra řekl?
- Poslyš! - Nechápu to.
Dřív jste s sebou brali i hodně přeživších.
Tak proč najednou nesmíme?
Přimhouřili jste oči nad tou vraždou venku.
Prostě se mi nechce věřit,
že nás ochraňujete!
Vezmi si to. Je to tam nebezpečné.
Opravdu můžeme jít?
To jsi chtěl, ne?
Jo.
Jasně, že jo.
Tak hodně štěstí.
- Prosím? - Co?
Nemáte nás chránit…
„Máme chránit“?
Ne, seržo. Myslel jsem…
Nemáme povinnost pro vás riskovat životy.
Zkuste tam přežít na vlastní pěst.
Brzy se naučíte nebrat život jako samozřejmost.
Běžte.
Nebudu vám bránit.
Ten hajzl!
Bez bouchačky není nic!
Nekřič. Uslyší tě.
No a co?
Nic s tím nenadělají.
Ale pořád…
Ty zasranej zbabělče.
Ber to takhle.
Vraní četa je v podstatě naše ochranka.
- Jasný. - Jsou tu, aby nás chránili.
Co by nám tak mohli udělat?
No tak, kámo.
Nevšímej si ho.
Ne každý to tak cítí.
Díky tobě jsme naživu.
Nesahej na to.
Dlouho se to hojí.
Každý si tím projde.
Jsem v pohodě.
Neboj.
Slibuju, že to dneska přinesu.
Máte někoho, seržo?
Každý někoho má, i když předstírá, že ne.
- A ty? - No tak.
To nejde, abych já někoho měl, když vy ne.
Necítím potřebu.
Říkáte, že jste single schválně?
Myslím tím…
Přemýšlel jsem.
Nevypadáte špatně.
A jste expert na zabíjení monster a na přežití.
Podle dnešních měřítek jste desítka…
Tak proč nikoho nemáte?
Jak jde život u tebe, Sok-čchane?
Pořád se tváříte naštvaně.
Kluci se s vámi bojí mluvit.
Měl byste se víc usmívat.
Dost těch nesmyslů.
Jaký máme arzenál?
Granátů a výbušnin máme dost,
ale dochází nám munice.
Máme krabici zápalných bomb a tři krabice normálních.
Co palivo?
Když žádné nenajdeme, bude nám tohle auto na nic.
Nemělo by tě trápit víc tohle než můj milostný život?
Ano, pane.
Kde jsi byl?
Jak jsi tam mohl jít sám?
- To bolí. - Ty blázne!
- Přestaň. - Jak jsi mohl být tak neopatrný?
- Uklidněte se, prosím. - Bože.
Vrátil se.
Je ti 30.
Už nejsi malý kluk.
Musíš se začít chovat jako dospělý.
Nemůžu se o tebe starat věčně.
O Čun-ile.
Musíš se sebrat, ano?
Proč pořád chodíš ven?
Léky.
Cože?
Potřebuješ léky.
Každou noc
skřípeš bolestí zuby.
Už jsi kvůli tomu přišla o spoustu zubů.
Nesmíš být nemocná, mami.
Už půjdu.
Šel ven jen proto, že jsem byla nemocná.
Odpusťte mu to.
Nestihl nástup, ale je to hodný chlapec.
Nic zlého v sobě nemá.
Nebojte se o něj.
Nedokázala jsem to skrýt.
Celý život viděl, jak jsem nemocná.
Je to zlé?
Je to rakovina.
Už měsíc mám pocit,
jako by mi někdo drtil vnitřnosti.
Asi se mi to vrací.
Kdybych byla sama,
umřela bych už dávno.
Ale měla jsem o Čun-ila takový strach,
že jsem se s tím rvala jako lvice.
Ale myslím, že už mi moc času nezbývá.
Pomyšlení, že ho nechám
samotného na tomhle světě…
Říkals, že nás pustí ven, když budeme naléhat.
Doufal jsem, že se jednou nacpu.
Teď už ale těžko.
Ty idiote.
To je to jediné, co si přeješ?
Mysleli si, že vycouváme, když nás vyděsí?
Co teď budeš dělat?
Přestaň dělat potíže.
Jdeme.
Kam?
Za někým, na koho ani vojáci nemůžou koukat spatra.
Velitelko Čiová, jste tam?
Velitelko Čiová.
To jsem já, To Sang-džin.
Dobrý den, máte se?
Řekla jsem, že sem nemáte chodit.
Je to naléhavé.
Co se děje?
Já na tu výpravu musím.
A co já s tím?
Pomozte nám.
Vím, že četě taky nefandíte.
Když nás bombardovali,
vy a Ki-nam
jste sem přivedli ty lidi.
Ale ti hajzlové se chovají, jako by jim to tu patřilo.
Taky přehlíželi to, co se stalo Ki-namovi.
Omlouvám se.
Ujelo mi to.
Jestli máš hlad, pracuj.
Dnes máme práci.
Ale já chci jít ven.
A co chceš dělat?
Chci žít slušný život.
Nesnáším být takhle pod zemí.
Všichni ostatní ano.
Přestaň kňučet.
No tak, velitelko.
Promluvte s nimi jménem přeživších.
Četa dělá svou práci a já dělám svou.
Tak zněla dohoda.
Ale můžu ti pomoct…
když pomůžeš ty mně.
Prosím?
Chceš jít ven, ne?
SPOLUPRACUJTE S ARMÁDOU NA OBNOVĚ POŘÁDKU A BEZPEČÍ
PRAVIDLA VSTUPU
PŘEDNÍ STRANA SMĚREM K NEPŘÍTELI
Zabezpečení odpojeno.
Všude čisto.
Otevřete bránu. Jedeme ven.
PIVO
FRANCOUZSKÁ KONVERZACE
To zní kurva směšně.
MLETÉ KARI
Co to sakra děláš?
Zbláznila ses?
Dej mi taky.
Pusť mě, ty šílená mrcho.
Nech mě!
Do prdele.
Vrať mi to.
Dávat je dávat, brát zpátky je krást.
Já ti nic nedala. Ukradla jsi to.
Ty mi nadáváš?
Jasně že jo.
Jsi fakt blázen?
Předstíráš to, abys vysávala mou mámu, že?
To je ta hezká holka.
Z hezkých holek jsou nakonec monstra.
Kde je velitelka Čiová?
Máma je v práci. Na rozdíl od tebe má moc práce.
Nikdo nemá víc volného času než ty.
Hej.
V poslední dávce nebyly žádné světle červené.
Všechny jsou červené.
Žádné dva odstíny červené nejsou stejné.
Zapiš si to.
„Světle červená“.
Měla tátova krev tenhle odstín,
nebo tenhle?
Ty šílená mrcho!
Tos nevěděla?
Přeskočilo mi už dávno.
Ale může mi přeskočit ještě víc.
A nevím, co udělám, až se to stane.
Takže si prosím…
přede mnou dávej pozor na pusu.
Seru na to.
Končím.
Přihazuju dalších 200 milionů.
Končím.
Slož to, jestli se bojíš.
Můžeš vůbec hrát?
Dáváš si na čas, co?
Fajn, končím.
No tak, další kolo.
Neměl jsem nic.
Blafoval jsi?
To je úžasné.
Nesmíš to nikdy vzdát.
Tak se v tomhle světě vyhrává.
Tak jo, ještě jednu hru.
Hej.
Tady je to neprověřené.
Neměli bychom tu být.
Neprověřené je to jen pro nás.
Velitelka Čiová ví, kde všechno je
a kam vede která cesta.
Měli jsme jít za ní, takže tu smíme být.
Co ten tady dělá?
Vezmeme ho s sebou?
Proč bychom měli?
Nevíme, na co narazíme.
Zpomal.
Ano, pane.
Jsme v neprověřené oblasti.
Přesuňte se na místo hledání.
Zaujměte pozice a začněte.
Jsme v operační oblasti.
Zahajte průzkum.
Prohledejte okolí.
Jak to vypadá?
Dobře.
- Všechno v pořádku? - Jo.
Řekla jí velitelka o téhle cestě?
Proč by to dělala?
Aby vypadla a umřela.
Ani náhodou.
Pochybuju, že to byla laskavost.
Zabila svého manžela.
To dává smysl.
Ale nic nám neřekla.
Jak jí máme pomoct?
Říkala, že chodí ven sama a vrací se živá.
Řekla nám o bezpečné cestě,
abychom ji mohli sledovat.
Rozumíš?
Čun-ile, veď nás.
Co?
Nesmím chodit ven sám.
Vždyť nejsi sám.
Jdeme s tebou.
Musíš najít jídlo
pro mámu, dokud má ještě zuby.
Nemyslíš?
Jo, sakra! Tohle je jackpot!
Co to dělá?
Hej, jde dál.
Vrátíme se. Máme toho dost.
Můžeme si něco vymyslet.
Zabijme ji.
Co?
Když bude mimo hru,
je tohle všechno naše.
Měli jsme ji jen sledovat.
Bude ráda, když ji zabijeme.
Počkat, mám to!
Velitelka Čiová nás sem poslala, abychom ji zabili!
Co to říkáš? To nikdy neřekla.
Nemusí to říkat nahlas.
Čti mezi řádky.
Já se z tebe zblázním.
Mám zbraň.
- Ta je moje. - Dej mi ji.
Kde jsi ji našel?
Buďte ve střehu.
Nestřílejte.
Alfo, klasifikace.
Ostatní připravit k palbě.
Zelený typ.
Zbavíme se toho.
Máme málo benzínu.
Je to zbytečný boj.
Fajn.
Co je s tím?
Vypadá nechutně.
To neříkejte, pane.
Pláče.
„Pláče“?
Hej.
Ty věci nepláčou. Jen vydávají zvuky.
Připadá vám, že pláče?
Mně teda ne.
Co se děje?
To je tvoje holka?
O čem to mluvíte, pane?
Jede po plešounech.
Ale na jejím území
jsme v pohodě, ne?
Tak to je dobře.
Odveď si tu svou holku a drž se stranou.
Jen otravuje.
Co s tím mám dělat?
Cože?
Běžte na hřiště.
Navlíkni jí prsten
a vezmi si den volna.
Prý budeme opravovat vnější zeď.
To zní nebezpečně.
Četa jde s námi.
Minule jsme byli v pohodě.
Rozhodně je to lepší, než vyrážet na výpravy.
Je to bezpečné, ale moc z toho nemáme.
Ani přídělů nám nedávají kdoví kolik.
Ty výpravy byly skvělé.
Občas jsme našli i chlast.
Sakra, napil bych se.
Kam dneska jdeme?
Vážně přišels pracovat?
Člověk musí jíst.
To nemyslí vážně.
Asi mu došly peníze na hazard.
Měj trochu slušnosti.
Proč by tě měla velitelka brát?
Přesně.
Přestaň tu vířit vodu.
Ztrať se.
Proč bych měl?
Co jsem sakra provedl?
To myslíš vážně?
Jsi z rodiny té čarodějnice.
Co jsi to…
Moje příjmení je Kang!
S I Un-ju nemám společnou ani kapku krve!
Když někoho opravdu nenávidíš, nenávidíš i jeho psa.
Jsi naživu jen díky velkorysosti velitelky Čiové.
Měli tě vyhodit už dávno, víš?
- Sakra! - Co chceš dělat?
Nic.
- Nech to plavat. - Ty malej…
Sakra.
Paní Čungová.
Mohla byste promluvit s velitelkou Čiovou,
abych dnes mohl jít do práce?
Proč mě s tím pořád obtěžuješ?
Neřekli nic, co by nebyla pravda.
Není to zrovna fér.
Za to vděčíš I Un-ju.
Může za to ta bláznivá mrcha.
- Dobrý den! - Dobrý den.
Mami!
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Mami. - Dobrý den.
Co záda?
Jsou v pořádku, díky tobě.
- Cítíš se dobře? - Ano.
Dobrý den všem.
Dnes budeme opravovat východní stranu vnějšího opevnění.
Bude to práce venku,
takže pochopte, že může jít jen pár lidí.
- Pan Jun. - Ano?
- Kde je Čchol-jong? - Tady.
- Pan Kim. - Děkuji.
Není zač. Čä-čchan.
- Sok-čchan. - Děkuji.
- Hubeňour! - Tady!
A nakonec…
Sung-wan.
Ano?
Ano, madam.
Musíme to dokončit před západem slunce.
- Jdeme. - Ano, madam.
Ostatní se nějak zabavte.
Běžte.
Je moc velkodušná.
Mohli bychom jí říkat Buddha.
Proč bere toho parchanta?
Dávej si pozor na pusu.
Díky ní tu všechno šlape.
Zklamalo mě, že mě nevzala ani přes to srdce nad hlavou.
No tak.
Přijďte dneska na svědectví.
Přijďte si poslechnout dobré slovo.
Děkuji.
Zbavte se svých problémů.
Děkuji.
Přijďte, a pár jich dostanete.
Ulev své bolesti.
A plň své povinnosti.
Škoda takové pěkné tvářičky.
Nemyslíš, Čin-ao?
Běž tamhle.
UNIVERZITNÍ NEMOCNICE SUNGIL
Velitelko Čiová.
Můžu se k vám přidat?
Je to těžká práce.
To nevadí.
Na své farmě jsem pracovala úplně sama.
Omlouvám se.
Vím, že za práci venku dáváte odměny.
Nemůžu být pořád na obtíž.
A taky chci na čerstvý vzduch.
Potřebuju se protáhnout. Prosím?
Vezmu si polovinu toho, co dostanou mladší.
O to tady nejde.
To všechno je moje.
Son-hwo.
Vidíš ty obytné domy vedle té budovy?
Ty jsou moje.
Jsem mnohem bohatší než ty.
Ne.
Ty jsou taky moje.
Tak mi jednu dej, když se o tebe starám.
Proč bych měla?
Máš mě za hlupačku?
Pojď si sednout sem.
Vždycky to byl krasavec.
Podívej, jak mu to sluší.
- Jste v pořádku? - Nic mi není.
Páni.
Podívej na jeho úsměv.
Je neodolatelný.
Ty jsi zamilovaná.
Co?
Jdi za svým srdcem.
Abys něčeho nelitovala.
Já vím.
Proto na sobě makám.
Potřebuju slunce.
Nemůžu ho pozvat na rande s flekatými vlasy.
Uprchlík!
Utíká nám!
Kam ten idiot jde?
Kéž bych ho mohl zastřelit.
- A co on? - To je fuk, nech ho.
Zasraná čubko!
Kurva!
Ta malá čubka.
Čchan-jongu!
Mami!
Co to sakra je?
Ne!
Pozor na nohy!
Nezvedejte nohu.
Zůstaňte v klidu.
Proč jste utekla až sem?
Chtěla jsem zmizet.
Chtěla jsem v klidu odejít, ale asi jsem žádala příliš.
Se smrtí nejsem smířená, i když jsem si to myslela.
Mám strach.
Myslím, že chci žít.
I v mém požehnaném věku…
I po všech těch letech…
myslím, že chci žít.
Takhle stát už moc dlouho nevydržím.
Ustupte.
Nenechte se zranit kvůli bezcenné stařeně.
Budu na obtíž až do smrti.
Nechoďte sem!
Dejte mi ruku.
Umíš ji zneškodnit?
Ne.
Nehýbejte se.
Pomoc brzy dorazí.
Tady nemůžeš spát.
Hej.
Vzbuď se.
Léky. Nesmíš být nemocná, mami.
Mami?
Já jsem to neudělala.
Máma…
Máma je nemocná.
Nemůžu za to.
Je to tvoje vina.
Něco se tam muselo stát.
Ne, měli bychom se tam vrátit.
Co to sakra je?
- Co se děje? - Pro dnešek končíme.
- Dovnitř. - Poslechněte.
Uhni! Čchan-jongu!
- Co chceš dělat? - Přiveď ho zpátky.
Nemůžeme nic dělat. Běž dovnitř.
Chceš ho opustit?
Všichni zpátky.
Pusťte mě!
Vrať se, Čchan-jongu!
Hej!
Měl byste jít.
To nemůžu.
Mám prosbu.
Nerozloučila jsem se s Čun-ilem.
Když takhle umřu,
bude si myslet, že jsem ho opustila.
Řekněte mu, že tak to není.
Prosím, řekněte mu, že jsem ho neopustila.
Řeknete mu to sama.
Musíte mu to říct sama.
Jak je to dlouho?
Nejsem si jistá.
Ustup.
Se vší úctou,
to nemůžu, pane.
Žije jen proto, že ještě není monstrum.
Mina měla vybuchnout,
ale nejspíš je to zmetek.
Takže bude v pořádku?
Jen říkám, že ta možnost existuje.
Přijdeš o ruku, když ji tam necháš.
Běž od ní.
Když zvedne nohu, může vybuchnout.
A neznáme přesný rozsah exploze.
Musíme udělat, co se dá, pane.
Když se něco pokazí, umřeš.
Ale může to dopadnout dobře.
Pojď, vrátíme se.
Vylez, vylez, ať jsi, kde jsi.
Prosím, vraťme se!
Holčičko.
Vylez, vylez, ať jsi, kde jsi.
Vraťme se!
Do prdele.
Drž hubu, ty budižkničemu.
Jdeme.
Prosím?
Hej.
Je to jen dítě.
Přesně.
To se mi ulevilo.
Ty pošahanej bastarde.
Hej.
Jsi v pořádku?
Nejsi mrtvá, že ne?
Hej, děvče.
Má lidské oči.
Hej.
Běž pryč.
Ty budižkničemu.
Zbláznil ses?
Jsem monstrum.
Zmiz, parchante.
Dobře.
Tak čau.
Sakra!
Tohle všechno je moje.
Nikdo jiný to nedostane.
Všechny vás zabiju!
Přesně tak.
Na moje věci se nesmí sahat.
Já chci domů…
Co to sakra je?
Dneska žádná sláva.
Kromě pochybných výbušnin je to všechno k ničemu.
Někdo už tuhle oblast prohledal.
Jsem rád, že je tu víc přeživších,
ale jsem naštvaný, že nás předběhli.
Hej, Kime.
Jdeme na další oblast.
Tentokrát je porazíme.
Ne, prší.
Vrátíme se.
Seržante Kime!
Nadrotmistr Čchö zmizel.
Co to říkáš?
Co vysílačka?
Neodpovídá.
Má ji vypnutou.
Kdo viděl Jong-soka naposledy?
Viděl jsme ho jít do obchoďáku.
Tam ho hledat nemůžeme, je to tam moc velké.
No a?
Chceš ho tu nechat?
Řekl bys to, kdyby byl tvoje rodina?
Všichni jsme rodina, pane.
Tak proč mluvíš, jako by ti to bylo jedno?
Tak vstávejte.
To bylo z úkrytu?
Došlo k něčemu?
Kang Sok-čchane.
Ano, pane.
Viděl jste v obchoďáku krev nebo známky zápasu?
Ne, pane.
Pak se vrátíme.
- A co Jong-sok? - Stadion je na prvním místě.
Máme u sebe většinu arzenálu. Musíme se vrátit.
Pokud není Jong-sok zraněný,
může se vrátit sám.
Nebo se pro něj můžeme vrátit.
Musíme jít.
Jdeme.
- Vracíme se. - Připravte se na návrat!
Un-hjoku.
Jsi to ty, že jo?
I minule jsi to byl ty.
Jsem si tím jistá.
Un-hjoku.
Un-hjoku!
Můžeš se mi aspoň ukázat?
Neutíkej pryč.
Chci tě vidět.
Je mi jedno, jak vypadáš,
ale chci tě vidět.
Un-hjoku.
Moc tě prosím.
Ukaž se, prosím.
Prosím…
Překlad titulků: Kamila Králíková