Ovo je gadno.
Ovo je užasno.
Idem da vidim kako je.
Uhvatili smo ih?
Ne. Još nismo.
Možemo li da razgovaramo?
Ne idi nikud.
Moja ćerka. Ona...
Gde je moja ćerka?
Slušajte me! Odveli su je! - Sigurno će je pronaći. Dođite.
Moram je naći! Gde mi je ćerka?
Moram je naći.
Morate da ispunite obrasce. - Kakve obrasce?
Dođite sa mnom.
Imam ćerku. Tek joj je 12 godina.
Smirite se. - Moram je naći! Ne znam gde je.
Ne brinite. - Gde je? -Sigurno je dobro.
Ispunite ove obrasce. - Ja sam detektivka Zavieja.
Možda mogu da vam pomognem. - Bio bih vam zahvalan.
Sedimo tamo, pa ćete mi reći šta se dogodilo.
Ako ste u stanju, ispričajte mi sve što se dogodilo.
Ali se nije osećala dobro. Imala je groznicu.
Molila sam vozača da se zaustavi.
Očajnički sam lupala po zidu.
Molila sam i molila...
Odjednom smo stali i vrata su se otvorila. Na njima je stajao mladić.
Molila sam ga za pomoć. Tražila sam...
Da je odvede kod doktora.
Ovo je on? -Da! - Sigurni ste? -On nam je pomogao.
On i jedan drugi tip su je odveli. A sada je nema.
I sada ne znam šta joj se desilo i gde je!
Čemu ova pucnjava?
Samo želim da pronađem ćerku! - Smirite se.
Taj drugi, je li ovo on?
To je on.
Da? -Oni su je odveli. - Oni su odveli vašu ćerku? -Da.
Gde je moja ćerka?
Smirite se. Pronaći ću je.
Ali prvo će bolničar da pregleda vas.
Odvezi me do stanice.
Moram da ispitam zatvorenika. - Slobodno.
Priđi rešetkama.
Ispruži ruke.
Hvala.
Idemo.
Pavele.
Nastavi da hodaš.
Uđi.
Sedi.
Znaš li da si glavni osumnjičeni za Olivijeovo ubistvo?
Lagao si kad si rekao da ga nisi video te noći.
Otac ti je rekao da premestiš kontejnere?
Za to ti je trebao Olivije. On je te noći otvorio kontejner.
Pomogli ste jednoj bolesnoj devojčici.
Znaš li kako znam?
Spasli smo sve te žene.
Tokom spasavanja je ubijen moj prijatelj.
Reci mi...
Zašto nisi ništa rekao policiji?
Olivije i moj prijatelj bi možda još uvek bili živi.
Mogao bi da odeš u zatvor.
Zbog saučesništva.
Reci mi bar ovo:
je li devojčica živa? Moram nešto da kažem njenoj majci.
Dobro je.
Gde je?
Vodite ga. - Gde je?
Pavele, gde je? - Zavieja!
Preterala si.
Hoćeš li da mi kažeš šta je ono bilo?
Slušam. - Pa...
Pokušavam da pronađem krivce.
Htela sam nešto da izvučem od glavnog osumnjičenog.
Pusti to, Zavieja. Bar na trenutak.
Neću, sve dok ne rešim slučaj. - Kao Radvan?
Ni on nije hteo da pusti.
Zbog ovog slučaja je završio u jebenoj mrtvačnici.
Niko od nas dvoje nije večeras spreman za ispitivanje.
A moram nekog da pošaljem kod Radvanove žene i dece.
Molim?
Ne želim da ih šaljem i tvojoj majci.
Trebalo bi da ja odem i kažem Zofiji.
Zaboga, Zavieja. Svejedno je. Šta će da znači ako ode neko drugi?
Pogledaj se. Kad si poslednji put spavala?
Idi kući i istuširaj se. Za par sati ispituješ Lanskog.
Budi spremna.
Dobro?
Da.
Kasija...
Slušaj.
Učinila si sve u svojoj moći da ga zaštitiš.
Ne krivi sebe za ovo.
Neću mu dati da se izvuče s ovim.
Moramo uhvatiti Molskog. - Znam, Kasija. Ali ovo je bila...
Jedna duga i teška noć.
Ljudi su premoreni. Baš kao i ti.
Trebalo bi da odmoriš.
U redu.
Ovo nije u redu. Žao mi je.
OTAPANJE
Hej. - Ćao.
Pakuje se. Odlazimo za pet minuta.
Hej.
Šta se desilo?
Andžej...
Ubijen je
tokom operacije protiv krijumčara ljudi.
Zahvaljujući njemu
spasli smo 36 žena.
Daćete mu jebenu medalju?
Zofija...
Znam da neće pomoći ništa što ti sada govorim.
Ali... - Nema veze. Gotovo je.
Radvan nas je oslobodio svog prisustva.
Kad je Vojćeh umro, osećala sam se...
Isto ovako.
Jebi se, Kasija.
Ti i tvoji jebeni problemi.
I cela jebena policija. Znaš šta?
Odjebi iz mog života.
Zofija...
Odjebi zauvek, kao što je i on. Čuješ li me?
Mrzim te iz dna duše.
Gubi se! Ne diraj me!
Smirite se. - U redu je.
Ostavite me na miru!
Polako. Odlazimo. Smirite se.
Pogubili su se.
Vojćeh. Radvan.
Preduboko su bili zaglibili u tom svetu.
Zato smo ih izvukli.
Odlučio sam da je bilo dovoljno.
Bili su iskusni policajci koji je trebalo da se vrate na posao.
Isto sam hteo i za Zavieju.
Ali umesto da ode kući, otišla je kod Radvanove žene.
Trepa, pomagaj. Idi tamo i pokupi je.
Ne znam šta ću s njom. - Naravno.
Nema problema.
Ćao. Jednu od decilitar i jednu od dva.
Izvolite.
Hvala. - Hvala vama.
Dođavola!
Dođavola, Kasija. Jesi li poludela?
Zaboga, Kasija.
Možeš li da izađeš? - Mogu.
"Halo?"
Gde si, kog đavola? - Probudili ste me.
"Dobro. Pavel Lanski želi da da iskaz."
Dovuci dupe ovamo.
'Jutro. - 'Jutro.
Počnimo.
Trepa?
Kako ste, gospodine Janek? Osećate li se bolje?
Kad se vraća Kasija?
Trenutno radimo na važnom slučaju, tako da ne znam.
Nešto me mnogo zanima. Je li ovo među vama ozbiljno ili se samo zezate?
Ne razumem na šta ciljate.
Šta se dešava između tebe i Kasije?
Nisam baš siguran na šta mislite.
Šta ti nije jasno? - Izvoli.
Hanja! Požuri, da ne propustimo autobus.
Mogu ja da je povezem. - Stvarno?
Nikakav problem. - Ideš s Trepom.
Vidimo se kasnije.
Dobro? - Može.
Kako se osećaš?
Bolje.
Nikad pre nisam bila u tvom stanu.
Da, znam.
Kako ti se čini? -Tvoj stan je oličenje tvoje pristojnosti.
A vidi se i da nemaš devojku.
Dobro... Ovde su ti stvari, kupatilo je tamo.
Operi se, pa ćemo da krenemo.
Ne bih to uradila, znaš?
Sve vas previše volim.
Gospode, užasno izgledam.
Ti si me zakrpio? - A ko bi drugi?
Hvala ti.
Koji peškir mogu da uzmem?
Bilo koji.
Ono sinoć... To je bila zaseda?
Samo je nekoliko ljudi znalo da nam Radvan pomaže s devojkama.
Imali su samo sat da nas preduhitre.
Na isti način su saznali da nam je Olivije bio doušnik
pa su ga zato i ubili.
Znači...
Imamo krticu u našim redovima.
Možda. - Možda?
To je sve što ćeš da kažeš? - A šta bi trebalo?
Uvek si u pravu. Siguran sam da si i sada.
Hvala vam. Optužbe će zavisiti od toga šta nam kaže Pavel Lanski.
Nazad na posao.
Ovaj razgovor se snima.
Prisutni su detektivi Katažina Zavieja i Krištof Trepa.
Postavićemo vam pitanja o događajima koji su počeli 24. januara.
Želim da dam izjavu.
Izjavu?
"U redu. Izvolite."
Želim da izjavim da upravljam firmom za prevoz "Lanski" u luci Ščećin.
Potvrđujem da sam, u noći kad je pronađeno telo Olivijea Galevskog,
nadgledao premeštaj dogovorenih kontejnera.
Otkrio sam da se sadržaj pošiljke ne slaže s onim na papiru.
Kad sam naišao na kontejner u kom su bile mlade devojke,
prisilili su me, pod pretnjom smrću, da ga krijem na dokovima.
Sve do sinoć, kada je ukrcan na kamion za Svinoujšće.
Izjavljujem da transportni dok kojim upravljam
koristi za svoje nečasne radnje nemilosrdan i okrutan čovek.
Trgovac ljudima.
Andžej Radvan.
To je sve što imate da nam kažete?
Pozivam se na član 182 Krivičnog zakona i odbijam dalje da govorim.
To je sve što imam da kažem. - Pavele...
Dakle?
Okrivio je Radvana. To je sranje.
Ipak ćemo ga optužiti za saučesništvo u krijumčarenju i Olivijeovom ubistvu.
Majka one devojčice je rekla da su Pavel i Olivije
pomogli njenoj bolesnoj ćerki.
To znači da Pavel nije mogao biti Olivijeov ubica.
Kako to napreduje?
Znate li gde je dete? - Znala bih da me niste omeli...
Inače bih morao da te suspendujem.
Onda me suspendujte!
Jer sam jedina koja želi da reši ovaj slučaj.
Da, jedina si. Zavieja, idi.
Trepa, ti ostani. Videćemo šta ćemo dalje.
Šta joj se dogodilo?
Okliznula se. Pod tušem. U mom stanu.
U čijem jebenom stanu? - Nije važno.
Samo da znate da se dogodilo pod tušem.
Kako god. Pustićemo Lanskog u sledećih deset sati.
Dovedi mi starog Lanskog, ispitaću ga.
Jasno?
Da.
Vaš sin je tokom ispitivanja izjavio da vašu firmu koriste trgovci ljudima.
I sami znate da više ne upravljam firmom.
Pavel je sada glavni.
Verujemo da želi da zaštiti Viktora Molskog
time što je za trgovinu optužio tajnog policajca koji je ubijen sinoć.
Ne znam šta očekujete da kažem.
Ako on tako kaže, onda je tako i bilo.
Bojite se Molskog?
Viktor Molski nema veze s trgovinom ljudima.
On je stari klijent, poznajemo se godinama.
Nekad smo bili poslovni saradnici, a sad smo prijatelji.
Znači, dozvolićete da vaš sin preuzme krivicu za ovo?
Priznao je. Šta sad mogu?
Moram da priznam da me je razočarao.
Zašto? Jer se denuo na oca?
Morate znati da sam dao sve od sebe da ga odgojim u poštenog čoveka.
Aneta, dovedi mi Mariju Lansku.
Hvala. - Može.
Čiči, pošalji mi snimak današnjeg intervjua s Pavelom Lanskim.
Naravno. - Hvala.
Zdravo.
Sedite.
Zapalite ako želite.
Htela bih da vam pokažem nešto.
"Potvrđujem da sam, u noći kad je pronađeno telo Olivijea Galevskog,
nadgledao premeštaj dogovorenih kontejnera.
Izjavljujem da transportni dok kojim upravljam
koristi za svoje nečasne radnje nemilosrdan i okrutan čovek.
Andžej Radvan."
Obe smo svesne da mu je ovu izjavu diktirao vaš muž,
koji manipuliše vašom porodicom.
Problem je u tome što je Andžej Radvan bio tajni policajac
koji je ubijen tokom ove operacije.
A vaš sin je upravo priznao da je upleten u trgovinu ljudima.
Da stvar bude gora, u sve je upletena i jedna devojčica.
Otkrijem li da je mrtva, optužićemo ga za to.
Ako je istina da je svim ovim, kako vi kažete, diktirao moj muž,
sigurno ima razlog za to.
U redu.
Još samo jedna stvar.
"Znači, dozvolićete da vaš sin preuzme krivicu za ovo?
Priznao je. Šta sad tu mogu?
Moram da priznam da me je razočarao.
Zašto? Denuo se na oca?
Morate da znate da sam dao sve od sebe da ga odgojim u poštenog čoveka.
Pravno gledano, čist sam.
Izgleda da vaš muž i te kako zna šta radi.
Za sve je okrivio vašeg sina.
Ako želite da pomognete svom sinu,
dobro razmislite šta ćete nam reći.
Ma nemojte.
Ne znate ništa o našem životu.
Nemate pojma kakav je moj muž.
Veoma je nepredvidljiv.
Vi ste porodica. Vi ste mu žena, oni su mu sinovi.
Kakva porodica?
Ovde nema osećanja. On će uraditi sve da izbegne zatvor, razumete?
Baš sve.
Upravo zbog toga neću odustati dok ga ne strpam iza rešetaka.
Vaša i Pavelova pomoć bi nam dala dovoljno za slučaj protiv njega.
Oslobodili biste ga se. Pavel bi mogao da postane svedok.
Ako bude oslobođen sumnje za Olivijeovo ubistvo.
To je glupost.
Policija nas je posetila u noći Olivijeovog ubistva.
Nazvala sam Pavela. Bio je u svojoj vikendici.
Moj sin ima jednu kuću.
Kaže da je to njegovo utočište.
A gde se nalazi ta kuća?
Prekidam li? - Ne. Upravo smo završile.
Možeš li da odvedeš gđu Lanski nazad u ćeliju?
Dođite.
Slobodno? - Uđi.
Mislim da će Marija Lanski hteti da svedoči.
Pustićemo je, pa neka razmisli.
Slušajte...
Imamo krticu u stanici.
Ne znam kako je saznao za Radvana.
Znali su samo Šimanski i Budka. - Ne širi paranoju.
Možda smo uplašili Molskog hapšenjem Lanskog?
Pa je počeo da nas nadzire?
Možda je neko od operativaca pustio informaciju.
Izvinite, ali mislim da ne bi trebalo da verujemo Šimanskom.
Možda štiti Molskog iz nekog razloga.
Šta ću ja s tobom?
Oslobodi gđu Lanski. Neka razmisli dok joj je muž u pritvoru.
A ti malo ohladi glavu.
Hej!
Ne boj se.
Ćao. Ja sam Kasija.
Želim da ti pomognem.
Možeš li da ih otvoriš?
Možeš li da otvoriš vrata?
Ne mogu. Pavel ih je zaključao.
Gde je moja mama?
U redu je. Znam gde je tvoja mama.
Odvešću te kod nje.
Odvešću te, ali moram da razbijem prozor.
Idi i sakrij se u drugu prostoriju, može?
Hej.
Jesi li dobro? - Mislim da jesam.
Kako se zoveš? - Ani.
Mama ti se zove Lea, je li tako?
Želiš li zagrljaj?
Kako se osećaš? Hladno ti je?
Ne. Samo želim da sednem.
Gladna si?
Je li ti Zavieja rekla kuda ide? - Nije.
Dođavola!
Bila sam veoma bolesna. Pavel je bio ljubazan.
Dao mi je lek i čaj.
Sve vreme je bio sa mnom, ali onda je izašao.
Zaključao me i nikad se nije vratio.
Noću sam bila veoma uplašena.
Veoma si hrabra, znaš?
U kom gradu si se ukrcala u kontejner?
U Minsku.
Mama mi je rekla da moramo da odemo, da idemo da vidimo tatu.
Hoćeš mi reći nešto o svom ocu?
Otac mi je Poljak i živi u Švedskoj.
Gde radi? Čime se bavi? - Ne znam. Ne sećam ga se.
Mama mi je rekla da nas tata voli.
Pomoći će nam.
Sigurno te voli. I čeka te.
U redu. Krenimo.
Idemo.
Kako ti se zove tata?
Viktor.
A preziva? - Molski.
Viktor Molski.
Lezi na pod!
Hej! Ne želimo da vas povredimo!
Ne pucajte!
Samo nam predajte devojčicu!
Predajte devojčicu, čujete li?
Ulazi.
Jeste li unutra?
MEDIATRANSLATIONS