www.titlovi.com
BEZ NAGLIH POTEZA
Prevod i obrada; SindžaM. Novi Sad
Detroit 1954.
Rekao si da neki čovek hoće da me vidi. -U uličici iza je.
Ne može da dođe ovde? Šta je? Belac?
O, čoveče.
Ko je on? -Nisam ga nikad video do sada.
Rekao je da njegov šef traži pouzdanog momka da obavi neki posao.
Ko je njegov žef, Džimi? -Niko koga poznajem.
Ali sam čuo da mu treba što pre.
Mislio sam da smo dobri, čoveče.
A ti me uvaljuješ u neka sranja. -Da.
Trebalo bi da budeš srećan što te bilo ko zove nakon onog sranja u hotelu Gotam.
Sada te zovem za bilo šta i uzimam svoj deo.
Zato idi i saslušaj tog tipa.
Daj mi tvoj pištolj.
Kurtise, sada ne... Kurtise. Kurtise...
Eto. Problemi.
Samo problemi.
Ti si Kurt? -Ko si ti?
Džons.
Radiš za Frenka?
Završavam neke stvari za Frenka. Ovo sada nije za Frenka.
OK, jer da jeste, ne ulazim. -Šta sam ti upravo rekao?
Votkins?
Da li izgledam kao da radim za Oldrika Votkinsa?
Dobro, šta je u pitanju?
Šaljemo čoveka koji radi u kancelariji,
da pokupi nešto iz te kancelarije, i donese to kući.
Ti si deo "bebisiting" tima
koji drži na oku njegovu porodicu dok on ne dođe. Niko ne biva povređen.
Tri sata posla.
Za to, dobijaš dva soma odmah,
i još tri soma na kraju.
Za tri sata?
Rekli su mi da je tvoja cifra pet soma.
Da li misliš da možeš to da uradiš?
Kaže da sam ja oportunista,
kao da je udaja za njega neka prilika.
Kao, kad je napolju, on je... nešto.
A ti znaš šta je.
Pa, nekad si i ti to radio, i ozbiljnije stvari. A, sada, on je fensi.
Misliš li da tračarim, Ronalde?
Mislim da imaš neke skrivene motive.
Ali mislim da je to seksi.
O, kapiram.
Znači, misliš da je to moja šema?
Ne zavaravaj se, Ronalde. Oboje znamo ko tu koga jebe.
Kako možeš to da kažeš?
I još jedna stvar me nervira.
Koliko puta nedeljno treba da obučem ovu haljinu?
Ne shvata da ne mogu da udarim tenisku lopticu ni da bih spasila život.
Ne mogu da nagradim toliku nepažnju.
Jednostavno ne mogu.
Izgledaš baš slatko.
Dođi.
Hmm. Karmin.
Da li me voliš? -Naravno da te volim, Ronalde.
Bolje za tebe.
Hej.
Još malo pa smo na cilju, OK? Zvaću te.
Gde gori? Nema još pet sati. -Stvarno? Mora da mi sat žuri.
Onda?
Zatvori vrata za sobom.
Da li možeš da zamisliš moje iznenađenje kad si me nazvao.
Lični interes je najiskreniji oblik laskanja.
Trebaš im, Ronalde.
Ma koliko sam pokušavao da ih odgovorim.
Hoćeš li onda da mi kažeš ko su oni?
Jer, izgleda da mi "čikaški izgled" u tome neće pomoći.
Ne, još nisu spremni za to.
Ako je Frenk u priči, možeš odmah nazad kroz vrata.
Izgleda da svi imaju problema s Frenkom ovih dana.
Ko to "svi"? -Za ovo što nam treba, niko.
Vidi, prihvatili su tvoju cenu.
Tri soma odmah, i 4.500 nakon posla.
Šta je ovo?
Koje?
Misliš da je ovo u redu za mene?
Možda tako rade u Čikagu. Ali, ovde ne.
U redu. Daj mi tu kovertu. Naći ću nekog drugog.
Neka on sedi napred.
Nećeš dobiti nož u leđa, Ronalde.
Volim da sedim nazad. -Pa onda sedi nazad.
Gospodine, da li vam smeta da sedite napred?
Smeta.
Volim da sedim nazad. -Gluposti. Gubimo vreme.
Sedite pored mene.
Kurte, ovo je Ronald. Ronalde, ovo je Kurt.
Još jedan čovek je unutra.
Šta, ima još jedan? -Ovo je posao za trojicu.
Nisi mi to rekao. -Rekao je da nećemo raditi sami.
Ko je taj tip, jebote? -Čarli. -Ne taj. Ovaj iza mene.
A i, ko je Čarli?
Kao i vas dvojica. Danas sam ga upoznao.
Treba li još nešto da znamo?
Instrukcije mi se čine prilično jasnim.
Pitaj Samba.
Zovem se Kurt. Kao što ti je i rekao u kolima.
Ti si Kurt Goins.
Nikad nisi čuo za njega? -Jel' bi trebalo da jesam?
Ne znam nikoga ko ga poznaje.
Pa, znaš Frenka.
Kog Frenka? -Frenka Kapelija.
Odakle ti znaš Frenka Kapelija?
Sreo sam ga jednom, na kratko.
Da, a ako si ti Ronald, onda si ti Ronald Ruso,
jer se podudaraš sa opisom.
Šta bi to, jebote, trebalo da znači?
Da nisi zabrinut što te znam po opisu?
Da budemo jasni,
jedina stvar koja me brine je da zbog tebe ne bude sjebano ovo sada.
A šta bi to trebalo da znači?
Ma nisi ti kriv.
Ti si takav rođen. -Kakav?
OK. U redu. Nismo zbog toga angažovani.
A ko nas je angažovao, Čarli?
Reci mi odmah ako je ovo neko maslo Frenka Kapelija.
Ne. Ne, ne.
Samo neke stvari iz Ilinoisa, treba da se prošire i na Detroit.
Tip je to nazvao nešto kao "ulazak u prizemlje".
Oni povećavaju svoju prisutnost. Tako nešto.
Šta ti je s okom, jebote?
Ponekad, kad ljudi lažu,
skloni su preteranom objašnjavanju. Tako nešto.
Dakle, on je vodio neke stvari za Votkinsa,
ali je mislio da treba da bude bolje plaćen.
I Votkins mu daje 25 soma.
Ali... Goins hoće veću sumu.
Pa da. Tako uvek bude.
Nikad nisu zadovoljni.
Otišao je kod Italijana
i organizovao sastanak u hotelu Gotam želeći da sedi na dve stolice.
I kod crnaca i kod Italijana. Ali...
Votkins je dobio dojavu
i... stvari se gadno završavaju.
Obe strane gube ljude, Votkins gubi 25 soma.
A obe strane krive Goinsa.
Ali ne zbog mrtvih, jer to su samo... ljudi.
Ali, šta je problem?
Nestala je Votkinsova knjiga sa šiframa.
Sva klađenja, svaki dug, svaki mito, svaka isplata.
Sa pravim imenima. Deset godina unazad.
Znači, on ima Votkinsovu knjigu šifara?
Ako to ugleda svetlost dana,
svi će popadati.
Opet losion posle brijanja. -Hmm? Da.
Meri. Da... ponekad stavim losion.
Možda da sakrije neke druge mirise.
Da. Naravno. Možda je to.
Sinoć dugo nisam mogla da zaspim.
Da li ti je to neobično? -To nije ništa novo.
Metju?
Meti?
Nema čistih čarapa. -Uzmi neke tatine.
Tatine su velike. -Nisu toliko velike.
Peg, da li ti treba pomoć? -Ne.
Sigurno? Zato što... -Ne treba mi pomoć.
OK. Ejmi dolazi ranije tako da možeš da spremiš kavez.
Znam.
Dobro jutro.
Ššššš. Ne.
Obično jutro. Kao i uvek. OK?
Da... radiš sve ono što radiš,
svakog ponedeljka.
Napravim doručak.
Pa, onda počni.
Šta hoćete od nas?
Ono što smo i rekli. Normalan ponedeljak.
Ne znam...
Da li mogu samo... Oh, Bože. Hvala.
Mama. Mama?
Kreni napred. Kreći.
Sve je u redu, Metju.
Ćao, dečko. -Dobro jutro.
Sve je normalno, Metju.
Kao i svakog ponedeljka.
Osim...
Zato... sedi.
U redu je. Idi slobodno. Sedi.
U redu je.
Dakle, Metju...
hoćeš Šećerka ili Čokolino?
Da li možete da prestanete da glumite normalan razgovor?
Metju.
Sedi.
Tata?
Šta je ovo? Ko ste vi?
Produži. Uđi tamo.
Meri? Meri, jesi li dobro?
Dobro smo. U redu je, Met.
Zašto je ovaj čovek ovde? -Ćao, Met. Dobro jutro.
U zelenom sefu, u kancelariji tvog šefa, nalazi se dokument.
Ti i ja ćemo otići po njega. Momci će čuvati decu.
Šta ćete... -Sve će biti u redu
ako to iz sefa dobijemo do 10.00 sati.
Ućutkajte tog klinca! -Ona je dete. -Baš me briga. Neka ćuti.
Hajde, idemo u sobu.
Idemo u sobu s igračkama.
Ostanite na vidiku. -Ako hoćete da ćuti, moramo nečim da se igramo, Isuse...
Mi... -Meri.
Izvinite.
Fajsti.
Hej, stavi je u sobu,
i sedi ovde.
U redu je.
Biću ovde, u redu.
Hej.
Forbert neće biti u kancelariji cele nedelje. Moj šef.
Mel Forbert? -Hej.
Nemam broj kombinacije sefa.
Dobro, njegova sekretarica ima. A ako smo dobro razumeli,
ti si u šemi s njegovom sekretaricom.
Da li možemo da razgovaramo bez mog sina?
Da li možemo? Sa zadovoljstvom.
Metju, idi kod sestre.
Metju, idi kod sestre!
Tata, on poznaje g. Forberta. -Ne poznaje on nikoga.
Idi u sobu.
Hej, ne izigravaj heroja.
Da li si me razumeo?
Dosta je. Neka ide.
Hej, slušaj oca. Idi tamo.
Hej...
Nisam ovlašćen za taj sef. -To me uopšte ne zanima.
Snaći ćeš se ti.
Nije se ovako smeškao kad smo rekli
za njegovu šemu sa sekretaricom.
Ostavi to. -Mada, to je nešto što bih volela da znam.
Otvori.
Oh, dođavola.
Hej, hej, hej. Vrata su tamo. -Hranilica za ptice.
Šta? -Samo... pusti me.
Da li je Pegi spremna? -Ah, izvini, Ejmi.
Zaboravila sam da javim tvojoj mami da će Ejmi danas ostati kod kuće.
Ovaj... žao mi je. Moraćeš sama da završiš
kavez za kolibrije, OK? Baš mi je žao.
Samo reci mami da je sve u redu. OK?
-Dobro.
Ćao.
Pa, mislim da se neće ovako jednostavno završiti.
Da. Neće.
Ćao, Daun. -Jesi li dobro?
Sve je u redu.
Meri? -Ne, zvaću te kasnije, OK?
Sve je u redu.
Posvađale smo se i Peg se baš uznemirila
pa ćemo ostati kod kuće. Tako da...
Oh, jako mi je žao zbog hranilice za ptice.
Sigurna si? -Da. Sve je u redu.
Svi... svi smo dobro. Dobro smo. Zaista.
OK.
Zvaću te kasnije. OK? Ćao.
Ćao.
Svaka čast, Meri. Dobra si glumica.
Dođi.
Neće nas povrediti.
Zato što nose maske.
OK. Šta sada?
Imaš 30 minuta. -Vidi...
nije to lako. Razumeš? Ne mogu da uđem tamo...
29 minuta, 54 sekunde i moj šef zove tvoju kuću.
51, 50...
Pametan dečko.
Dobro jutro, g. Verc.
Dolaze izveštaji a g. Forbert treba
da ih uporedi sa budžetom jer su precenjeni...
OK. U redu. Dobro. Da. U redu.
Ostavi ih sada. Ja ću samo...
Ostavi ih tamo.
Rekao si joj? -Molim?
O, Bože, jesi. Kako je podnela?
Čudno je da ja u ovom trenutku brinem za Meri?
Šta? Ne. Nisam. Ali, hteo sam da joj kažem.
Hteo sam, ali je Pegi donela hranilicu za ptice, i...
Nema veze. Sad postoji nešto drugo i ja...
OK. Dobro. -Ja sam rekla Filu.
U-huh. -Kao što smo i obećali.
Moram odmah da otvorim zeleni sef.
Zašto? On je plakao, Met. Fil. Plakao je.
Žao mi je. Koja... Koja je kombinacija zelenog sefa?
Došla sam na posao iz Hopa-Cupa motela.
Žao mi je. Treba mi kombinacija zelenog sefa. -Oh, "Ja"? "Ja," Met?
Zato što je reč o nama. To što pričam je o nama.
U kojoj fioci ga držiš? -Nije u fioci.
Sve će biti u redu. Obećavam ti.
Da, naravno, još jedno "obećanje ".
Idem da joj kažem. Neću...
Dobro je. Ja sam dobro. Mi... mi smo dobro.
Pa, jesi li uopšte razgovarao s tipom kao što si trebao?
Da! Ali, ne. Ja...
Nazvaću te.
Ali, Met! Met, šta to... Ne možeš...
Ne možeš to da uradiš. Met, ne možeš. Čekaj.
Uzeo ga je, Met. To pokušavam da ti kažem.
Zašto bi Mel Forbert... -Šta zašto bi Mel Forbert?
Nejsmit. Opet je on uzeo.
"Opet"?
Oh, Pola, to nije dobro. -Kako misliš "opet"?
Šta? -To je gadno.
Met? Kako misliš "Nejsmit"?
Jesmo li sad gotovi? Da li mogu da idem kući?
Pričekaj kod kuće, nazvaću za dalja uputstva.
OK, ne bih imao ništa protiv da prvo stanemo na pomfrit.
Pa, rekao je da idemo kući a on... nazvaće nas.
Izvini. Izvini. Uh, idemo. Idemo...
Idemo kući. Hoću da vidim svoju porodicu.
A, kako on poznaje šefa mog oca?
Ne poznaje ga. Već sam ti rekao.
Da li je... možda radio nešto tako? U GM-u?
Ne znam. Prvi put ga vidim, kao i ti.
Pa kako onda znaš da ga ne poznaje?
Zašto ovo radiš?
Zbog jednog parčeta zemlje.
Jedan čovek mi ga je uzeo a ja hoću da ga vratim.
Gde? -Vidi dečko, odlazimo odavde za 15 minuta, OK? Samo polako.
Da li će moj tata biti dobro?
Gospodine? -Da. Takav je plan. OK?
Da li mogu da vidim mamu, molim vas?
Hvala.
Šta je s avionom? Ostao je bez goriva?
Zapravo... srušio se.
Hoćeš i ti da vidiš mamu?
Ne.
Šta je mislio kad je rekao "pričekaj"?
Molim?
Rekao je "pričekaj kod kuće". Šta da čekam?
Da dođemo tamo.
Kako to radiš?
Ni ja ne volim da perem sudove.
Ne znam zašto, ali ne mogu da se nateram to da radim.
Ne želim da znam bilo šta o tebi.
Slični smo i više nego što misliš. -Molim te prestani.
Vidi...
Što ako ne želiš neke stvari koje bi trebala da želiš?
Ostavi ključ u kontakt bravi.
Šta? Zašto? -Zato što ja tako kažem.
Hej, tvoja maska. -Uh, svrbi me.
Met? -Dobro smo. Gotovo je.
Hoću svi da uđete u dnevnu sobu.
Zašto? Šta se događa? -Šta se događa, momčino?
Hej, hoću celu porodicu u dnevnoj sobi.
Gde je devojčica? Ona mala... gde je...
Peg. -Ovde je.
Pa dovedi je. Šta čekaš? -Čekajte gdine. Samo trenutak.
Plašite je a već je uplašena. -Da, šta radiš to, Čarli?
Pratim uputstva. U dnevnu sobu.
Hoćeš mi pomoći ili nećeš?
Ne, ne, ne. Čovek je rekao da čekamo ovde
a da će te on zvati za dalja uputstva.
Ta uputstva se tebe ne tiču.
A trenutno, uputstvo je da svi idete u dnevnu sobu. Razumeš?
Ser, uz dužno poštovanje, ja... -Ah, jebiga.
Koji je tebi kurac?
Spusti pištolj, Ronalde. I razmisli malo.
Neću da ga spustim. -Dobro. Ovo je nameštaljka.
Razmisli. Razmisli. Čista nameštaljka, čoveče.
Gde mu je maska, čoveče?
Ovo nije dobro. -Razmisli, Ronalde.
Neka se neko javi na jebeni telefon! -Smiri se čoveče.
Polako. -Javi se.
Halo?
Ko je to? -Meri Verc. A ko je to?
Daj slušalicu tipu koji je poslednji došao.
Hm, on je...
On nije više s nama.
Daj slušalicu svom mužu.
Hoće s tobom da razgovara.
Da?
O čemu si razmišljao, Metju? Ozbiljno te pitam.
Kako to misliš? -Šta je? -Misliš da smo idioti, jebote?
Šta se zbiva? -Mama? -Metju, tiše.
Mama? Tata? -Met, šta kaže?
Metju, molim te. Majka ti je rekla "tiše".
Daj mi Čarlija. Nemoj mi reći da nije tu.
Ko je to? -Rekao sam, daj mi Čarlija.
Uh, on se nije pojavio.
Da li ti to nas jebeš, Džonse? -Daj mi nekog drugog.
Daj mi nekog drugog ili ću vas razjebati tako,
da ćete se naći u svih 48 država u isto vreme!
Šta je bilo? -Rekao sam, hoću Čarlija.
Nije više raspoložen.
U redu. Slušaj me pažljivo. Zajebi Čarlija.
Ubij Ronalda i ostale i dođi u Flejm bar za pola sata.
Dobićeš i svoj i njihov deo. -U redu.
Šta si uradio?
Sef je bio prazan.
Forbert je odneo dokumente kući. Morao sam nešto da stavim u kovertu.
Izložio si nas riziku?
Šta je trebalo da uradim? -Ti nisi normalan.
Hej, hej. Začepite. Začepite!
Ključevi. Daj mi ključeve od kola. -Rekao je da ih ostavim u kolima.
Ne. -Hej, hej.
Polako. Ronalde.
Slušaj, upucaj ga.
Razumeš? Provalio je, razoružao si ga i upucao.
Šta to radiš, jebote? -Hajde, uradi to.
OK, idemo.
Slušaj, trebaćeš nam.
A, očekujem da ćeš nam pomoći. Razumeš? Hej, razumeš!?
Da. -OK. Idemo.
Moramo da nađemo mesto gde ćemo se skloniti večeras.
Čarli je znao čoveka s torbom. On je znao Džonsa. Nisi mogao to da mi kažeš?
Dobio sam keš unapred.
Da, onaj koji bi pokupili s tvog leša.
Rekao mi je da ubijem sve u kući. I tebe, Ronalde.
Ko ti je rekao da me ubiješ? Džons?
Telefonom? Ili pre toga?
Oh, sranje. Sranje. Vozi, vozi, vozi.
Da li su me videli? To su Frenkovi ljudi.
Znam da Frenk hoće mene da ubije. A zašto hoće tebe?
Nemam pojma, jebiga.
Jebeni Kapeli.
Ova stvar je veća od Frenka.
Razmisli o tome.
Dali bi nam 5.000 $ samo da pričuvamo neku porodicu?
A ono što im treba je u jebenom sefu u GM-u.
Možda je ovaj "Čikaški izgled" stvaran?
Da.
Pokušavaju da me ubiju. Misle da ti možeš da povuče takav potez?
Ali, mogu i ja. Neka ovo smatraju kao prilagođavanje tržištu.
Izvinite, ser. -Izvini ti.
Čekaj. Isuse, Kurt.
Oldrik Votkins ili Frenk Kapeli?
Sad možeš da mi kažeš istinu.
Ne znam. -Aha. Diži se.
Prokletstvo čoveče. Tek što sam legao.
Diži svoje veliko dupe.
Ko mi je namestio, Džimi?
Otvori ona vrata.
Okreni se.
Sad polako nazad. Nazad. Nazad.
Nazad, nazad, nazad.
Imam dvoje deca, Kurtise,
pretili su mi... da će ih ubiti ako te ne upecam.
Da upecaš baš mene? Ko? -Ne znam.
Džimi, smestiću ti metak u creva, prebaciću te preko ove ograde
i ostaviti da krvariš.
Znam samo da me taj tip nazvao pre pola sata
i ponudio mi 10.000 $ da te isporučim.
A 15.000 $ za belog tipa.
Da li je to bio Džons? -Nije bio belac.
Rekao je da će g. Votkins to ceniti u ime g. Kapelija.
Čekaj malo.
Kažeš da je Kapeli unajmio Votkinsa da me rokne?
Ne baš "unajmio"? Ali napravili su neki "aranžman".
Sad rade zajedno? -Ne znam. -Sereš, Džimi. -Ne znam.
Možeš da me baciš preko ograde, ali ja i dalje neću znati.
Metju Verc, izgleda kao porodični čovek.
Kaže da je iznenadio uljeza, razoružao ga i pucao.
OK. Hvala. Veoma cenimo vaš deo istrage.
G. Verc? Ja sam detektiv Džo Fini,
iz mičigenskog državnog tužilaštva, odeljenje za organizovani kriminal.
Organizovani kriminal?
Da. Detroitska policija je dobila dva poziva.
Jedan od prijateljice, gđe Atkinson, rekla je da je zabrinuta za vas.
A drugi od komšija, zbog neobične buke.
Organizovani kriminal? Zvuči kao mafija?
Pa, pretpostavljam da je to zbog 64.000 $, zar ne?
Da, navaljivanje ga je nerviralo, pa je uhvatio da je skloni s puta.
Trajalo je možda minut. Vratio se napolje.
Pratio sam ga i onda sam se okrenuo.
Hm, a onda sam mu nekako prišao iza leđa. Ovako.
Sva tri hica iz ovog ugla?
Ne, pomerio sam se ovde i video kako poseže za pištoljem,
a zatim sam dva puta pucao dok je padao.
Ali rekao si da je već imao pištolj.
Koliko ih je bilo?
Jedan od njih. -"Od njih"?
Jedna osoba. Osoba. On.
Prvo, nisam ništa videla. Samo sam čula pucanj.
Bila sam u sobi za igranje, većinu vremena. -Da,"većinu vremena".
Kad si ušla u tu sobu?
Kad mi je tata rekao da idem u nju.
Zašto ti je rekao da ideš u tu sobu?
Ne sećam se.
Iskreno, držala sam zatvorene oči skoro sve vreme.
Nisam mogla da verujem šta se dešava.
Jako strašno? -Da. I, ja... nisam videla šta...
Postoji li bar nešto čega se sećate.
Neki razlog zbog kog bi ovaj čovek izabrao vas i vašu porodicu.
Možda je bio nesrećan?
Mogu li da dobijem ključeve?
Volim da slušam radio.
Oh, vidi.
Rudi.
Treba mi samo minut. Ako ti ne smeta.
Hvala.
Da li je Klaris kod kuće?
Dušo! Imaš posetu.
OK. Samo minut.
Jesi li dobro?
Pa, hm, čujem da ravnavaju kvart
sve do groblja. Povlače i tramvajske šine, hm?
"Urbana rešenja". -Pre će biti "raseljavanje crnja".
Da, tako je.
Hej, Klaris.
Kad si izašao?
Hm, preključe.
Rekli su da je pretrpan, pa...
Pa, Detroit. -Detroit.
Kako možemo da ti pomognemo, Kurtise?
Ah, mislim da ona još uvek ima moju aktentašnu.
Čula sam da si nekoga izbo nožem.
Nije bilo tako.
Svi su bili ljuti kad sam ušao tamo.
Tip me napao nožem. Morao sam da se branim. Jedini način da preživiš.
Pa, pretpostavljam da je uspelo.
Vreme čini svoje.
Pa, šta si radio tamo, sve to vreme?
Razmišljao. Znaš. Samo... mnogo razmišljao.
Koliko dugo ćeš...
O, neću dugo. Danas, možda sutra.
Gde ideš? -U Kanzas Siti.
Stvarno? -Da.
Čovek traži između 47 i 50.
Nešto gradi ili šta?
Pomislila si, zar ne? Ne, samo zna da bih to voleo.
Znaš da te Oldrik Votkins nikad neće pustiti odavde živog.
Znam. Znam. Radim na tome. Veruj mi.
Hvala.
OK.
Srećno, Kurt.
Kurt. Ne vraćaj se više ovde.
Nisam ni mislio.
Da li je to ono što mislim da jeste?
Zavisi šta misliš.
Javite ako budete imali još nešto. -Da. Ne brinite. Bićemo u kontaktu.
Dobro.
Ja ću. Ja ću. Ja ću!
Da? -Da li možeš da pričaš?
Da. -Obećao sam da ću te zvati.
Ovo ostaje između tebe i mene. Da li imam tvoju reč?
Da. -Uzmi ključeve kola svoje supruge.
Naći ćemo se u auto-radnji na uglu Lafajet i Rasel za 20 minuta.
Budi sam, Met. Sad spusti slušalicu.
Šta je rekao? -Šta se dešava? -Zapakuj mi torbu.
Zašto? -Zapakuj mi torbu.
Zašto da pakuje? Gde idemo? Ja neću? -Metju! Začepi gubicu! OK?
OK. OK. -Zapakuj torbu! Isuse Hriste!
OK. Hvala, Daun.
Evo ga, dolazi.
Požuri. Idemo.
Upadaj u kola. Požuri.
Gde tvoj gazda živi? -Severni Ohajo. Oko sat odavde.
Onda, idemo tamo. -Čekajte. Ja ne mogu ništa da obećam.
Ne znam ni da li je kod kuće.
Jedini način da saznamo nešto je da dođemo do tog dokumenta. OK?
Šta to radite?
Pazimo da ne uradiš nešto glupo.
Samo malo, vi... -Ja sam Met Verc.
Računovodstvo. -Ah, da.
Kako mogu da vam pomognem, g. Verc?
Trebao bih da razgovaram s g. Forbertom, jer...
Radimo zajedno. A hitno je.
Pssst. Gde vam je muž? -U radnoj sobi.
Gde je radna soba? -Gore je. Znam.
U redu. Znaš? -Da.
Idemo unutra... idemo unutra.
Uđite.
Verc?
Zdravo, Mel. Luiz mi je rekla da ste ovde.
Nikad nisam ovo radio.
Nikada na ovaj način ne bih došao kod vas, ali... treba mi...
Stvarno mi treba... -Šta?
...da pozajmim jedan dokument iz vašeg sefa.
O, pa, to nije moguće. A i zašto bi to tebi trebalo?
Zato što je neko napravio greške na tom dokumentu.
I, hm... rekao sam mu
da ću ga uzeti da bih vama dao ispravljen dokument.
Pa... uh, ja sam uzeo sve. Lično.
Niko drugi u firmi čak i ne zna za to.
OK, to je laž.
To je toliko važno,
da morate da lažete.
I ne bih ja radio na poslu,
ono što nikad ne radim, da to nije toliko važno.
OK, ali, sad moraš da ideš, Met.
Ne mogu.
Polako ću uzeti slušalicu. -Ne, ne, ne!
Trebalo bi da odeš.
O, za ime Boga. -Ne mogu.
Šta... šta to radiš?
Upozoravam vas da ću morati da upotrebim silu.
To je za mene bukvalno život ili smrt, ser.
Da li znaš šta će ti se desiti ako nastaviš?
Znam. Žao mi je.
Moraću da vas udarim, ser. -Koji ti je kurac, Verc?
Udariću vas. Ozbiljno ću vas udariti.
Ne mogu to da ti dam. To su zaštićeni podaci.
Žao mi je.
Ja volim svoj posao, ser!
Volim svoj posao, ali je ovo tako važno
da sam spreman da dobijem i otkaz.
Žao mi je. Žao mi je.
Ne brinite. Ništa se neće desiti.
Brzo ćemo otići odavde.
Gospođo...
Biće ovo dugačak dan.
I moraću ovo da stavim preko vas da mogu da se opustim.
Razumete? Hvala.
Hej.
Gotovo je. Možemo da idemo.
Zdravo, Luiz. Hvala. Izvinite.
Jeste li se dobro zabavili?
Mel! Mel?
Šta se desilo? Oh, Bože, Mel.
Zvaću policiju! -Ne! -Zvaću...
Ne policiju! Molim te, dušo, molim te. Ne zovi policiju.
Auu. Iako, bili smo jednom u nekom baru. "Kugan"!
Daun, sećaš se? Kad ti se onaj crnac približio
a ja stao između vas. Bio sam krupniji od njega.
On je bio sitniji.
Ali, tip s pištoljem? To...
Nisam mogao ni da zamislim da bi Met to mogao da uradi.
Brajane. -Šta je? Zar nije tako?
Žao mi je, Meri, tvoj muž me iznenadio. I to prijatno.
Često sam se pitao šta bih ja uradio, u takvoj situaciji.
Ipak, ne bih to isprobavao.
Vratiću se do večere. -Oh, nemoj sad da ideš, Met.
Tata je Met. Moje ime je Metju.
Metju?
Dođi ovamo na trenutak.
Ne brini, ja ne ujedam.
Nisi u nevolji. Nije ni tvoj tata.
Brinu nas ljudi koji su vas doveli u ovu situaciju, razumeš?
Kad budeš hteo, možeš da dođeš u moju kancelariju.
Pokazaću ti sve unazad 20 godina.
Sve do Italije, verovao ili ne. Čak i do Afrike.
Ali za sada,
možeš da nam pomogneš da zaokružimo sliku,
tako što ćeš odgovoriti na par jednostavnih pitanja. Hmm?
Već sam odgovorio na sva pitanja.
Pa, jesi, ali postoji jedna stvar koja mi se stalno vrti u glavi.
Rekao si da je "jedan od njih" držao pištolj.
Jedan od njih? Jedan od koliko njih?
Ne... rekao sam "on". On...
Ne, ne, posle si to promenio u "on". Promenio si, sećaš se?
Ali, ja sam više tip koji ide za instiktom. Razumeš?
Dakle, ono što me interesuje, Metju...
Interesuje me da li si zapamtio neka imena...
ili neke specifične karakteristike?
Recimo, Dog Džons?
Frenk Kapeli? Oldrik Votkins? Bilo šta?
Da li je moj tata u nevolji?
Pa...
Iskreno, Metju...
po mom iskustvu,
u nevolje upadaju ljudi koji ne govore istinu.
Bilo ih je trojica.
Trojica.
Žao mi je, Daun. Mora da kaže svoje. Ne mogu da ga zaustavim.
U redu je.
Slatka moja.
U redu je. Težak period.
Ne, nešto drugo je u pitanju. Ne... Ne mogu da pričam o tome.
Sa mnom možeš da pričaš o svemu. Znaš to.
Kako to radiš? U stvari, kako to bilo ko radi?
Na šta misliš? -Na bilo šta.
Na sve. Ovo, i ovo, i...
To je nemoguće.
Razmišljala sam da bismo možda mogle negde da odemo?
Ko?
Mi. Na put.
Zajedno, negde.
Srećne bi bile da uspemo samo da objasnimo to.
Pa, da li je ovo bio onaj pravi Met?
Želim samo da se sve ovo završi.
Šta je to?
Neki novi izduvni sistem. Kao prigušivač.
Da li je to u pitanju, Met? Prigušivač?
Ne znam. Meni nisu ništa rekli.
Ja baratam samo s brojkama.
Sad barataš s mnogo važnijim stvarima, momčino. -Imaš pravo.
Stigli smo.
Da li mogu da dobijem svoja kola nazad, molim vas?
Sviđaju nam se tvoja kola, Met.
Daun, molim te, daj mi je na telefon. -Večeras, ne.
Sada sve izgleda čudno. -O, i Pola Kol, Met?
Izvini. Nisam trebala to da kažem. Izvini, moram da prekinem.
Daun, molim te. Samo mi je daj.
Met, ne večeras. Žao mi je.
Da li ga imaš? Met...
Čekaj. Čekaj.
Met... -Čekaj. Samo sačekaj.
Bio si kod Forbertsa? -Da.
Onda ga imaš? -Da.
OK, onda... -Čekaj. Samo čekaj. Sačekaj.
Čekaj. -Znači da imaš dokument.
Čekaj. Razgovarali smo da ja... ja...
nameravam da budem s tobom.
Da sam bio...
Da sam bio s tobom, dva dana pre toga.
U redu.
Ali ako se sećaš, Pegi je imala tu hranilicu za ptice...
Svejedno...
ono što sam hteo da ti kažem pre dva dana,
bih voleo da ti kažem sada, da bi mogla da razumeš
sled događaja koji su se desili.
Znači, ono što bih hteo sada da ti kažem,
je, u stvari, konceptualno...
Sve je... -Met, gde je dokument?
Gde je?
Da li si ti uopšte stigao do Nejsmita?
Da, pričali smo pre nedelju dana. -OK, i šta ti je rekao?
Ja... pusti me da završim.
Rekao sam mu ono što si mi ti rekla. Da vrlo važna osoba
u mojoj firmi ima dokument koji uključuje Veliku četvorku,
i da bi šefovi u "Studebejkeru" bili vrlo zainteresovani...
To si rekao? -Da. Pusti me da završim.
I on je pristao. Pristao je da ga kupi.
U redu. I?
Zamisli da sam ti ovo rekao pre dva dana?
Nikad ga nisi nazvao. -Ne. Jesam. Jesam.
Ali ono što sam hteo da ti kažem...
Mm-hm. Utronjao si se.
Ne, zaključio sam da to nije u redu. -Utronjao si se. O, Bože.
Ne, to je bio proces. Pomislio sam...
Nisam se "utronjao". -Ne, ne, ne.
Kontaktirala sam agenta za nekretnine.
Iznajmila sam kola za Kaliforniju.
Nisam znao da će biti ovako brzo.
O, Bože. -Nisam znao da će Nejsmit...
O, Bože, rekao si "svakako".
U kancelariji, rekao si,
"Sklonio ga je svakako" a ja sam mislila, "Svakako, šta"?
Ali sada znam šta "svakako" znači.
Da si se utronjao i da je Nejsmit
znao sve i da ga je sklonio,
a da sam ja zaglavljena ovde u jebenom Hopa-Cupa motelu
s tipom koji je bukvalno mogao da vidi kako
mu životni dobitak dolazi iza ugla,
i kako prolazi pored njega dok on kuje neke planove.
Nisam kovao planove. Realizovao sam ih.
Tako da uspeju? -Rekli smo da ćemo uraditi to.
"Realizovao" kako? -Zvao Nejsmita.
I rekao mu da nismo više u igri.
To sam hteo da ti kažem pre dva dana.
Ne, ne, ne, ne.
I sada... -Smo ovde gde smo. -Da. Tu smo, gde smo.
Mislim da ću morati da zovem firmu za rent-a-kar.
A mislim da ću morati da zovem i Fila.
Sve je pozadi.
Hej, da li Džons može ovo sam da startuje?
Nemam pojma na šta misliš.
Pitam, da li može sam da odluči?
Da ne planiraš i Frenka da uvučeš u ovo?
Razmišljam o tome.
Kako misliš da dođeš do njega?
Pa... koliko kapiram, ti mu dobro poznaješ ženu.
Pa si mislio da odem i pokucam mu na vrata?
Neće on ulaziti u sukob s tobom, Ronalde.
Mi imamo ono što njemu treba.
Sve što treba je da ga ubediš da dođe u kafe "Rim" s 50.000$.
50? -Tako je.
I mi ćemo mu dati dokument. 25 tebi, 25 meni.
Ako napravi frku, znaćemo da je to plafon.
Ali ako zagrize, znaćemo da to vredi mnogo više.
Neće se on ni mrdnuti dok ne vidi šta je to.
Da, za to si verovatno u pravu.
Uzmi.
Uzmi i ovo.
Kurt, čoveče, moraš da ideš. Ne mogu ovde sve da kontrolišem.
Šta da kontrolišeš?
Reč je o najviše 12 sati. Ujutro odlazim.
Upravo su podigli cifru. -Šta?
Sada je 20 za tebe, a 25 za belog tipa.
Čekaj, hoćeš da kažeš da je sada cifra 45 samo za nas?
Tako su mi oni rekli. - "Oni"?
Obe bande. Kapelijeva i Votkinsova.
Sranje, ja sam mislio da je Džimi lagao.
Ne, to ti i govorim, Kurte, stvari su sada drugačije.
OK, ta cifra, da li je to... za mrtve ili žive?
Za belca, i jedno i drugo. Ali za tebe...
Kapeli te želi mrtvog a Votkins živog.
To nije dobro.
I zato ne možeš da budeš ovde.
Napredovao sam od kada si ti otišao u zatvor.
Nisam ništa zasrao 4 godine.
Imam posao. Radim u obezbeđenju Gotam hotela.
Imam finu devojku. Neću da lažem ljude
ali neću ni da mi neko zasere ovo što imam.
U redu. Koliko te plaćaju u Gotam hotelu?
Dobro. 11$ dnevno.
OK. Evo ti 200$. To je mnogo, mnogo više i to samo za večeras.
I nađi mi još par momaka. I njima ću dati po 200$.
Vidi da nađeš momke iz Purpurne bande ako ih Italijani već nisu isterali iz grada.
Zašto ovo radiš? -Zato što hoću ono što je moje.
Od kad ti... -Ne trebaju mi jebene lekcije od tebe, Loni.
Nemaš ti pojma šta se dešava.
Hoćeš da uradiš ovo sranje ili nećeš?
U redu. Reci im da paze na svaki moj pokret,
sve dok se naglo ne pomerim, ili razbijem čašu.
A kad se to desi, oni prelaze u akciju.
Moram da te pitam... zašto ti treba toliko ljudi?
U slučaju da me tip s kojim radim ne zavrne.
A zašto bi to uradio?
Zato što je to Ronald Ruso.
Frenk, ako već nećeš da ga ljuštiš, da li možeš da izvadiš ljusku iz rupica?
Znaš da ne volim to da radim.
Frenk!
Jel' možeš da otvoriš? -Da!
Šta ti hoćeš?
Zdravo, Frenk. -Šta hoćeš?
Imali smo mali problem na poslu.
E, pa, mi upravo treba da večeramo.
Brzo ćemo.
A, vi mora da ste... Veronika.
Vanesa.
O, izvinite. Vanesa.
Idi gore.
Hotel Gotam. U podne.
Šta ako kaže da neće?
Pa, ubedi ga, dođavola. Mora da pristane. Upaliće,
ali moraš da mu izneseš ceo plan.
OK. Reći ću šefu.
Da, i reci mu da mora lično da dođe.
Mora. To je jedini način da se ovo uradi.
Kaže da će ti dati knjigu sa šiframa a garantuje ti bar 50, možda i više.
Mnogo više? -A šta on dobija?
Garanciju da će proći. I pet soma za sebe.
Znači da 50 nije 50, nego 45.
Za te pare, bolje je Goinsa dati Džou Finiju?
A onaj drugi tip, kako se ono zove? Ruso?
To je više Kapelijeva stvar.
Dobro, šta želiš da kažem Goinsu?
Reci mu...
Biću tamo. Sa zadovoljstvom.
Kadilak kabriolet?
Namešteno mi je da umrem zbog jebenog Kadilaka kabriolet?
To je ono što sam čuo, i što znam.
Vidi, Frenk, sada znam da lažeš.
Jer slučajno znam da je u pitanju novi izduvni sistem.
Pa možda je izduvni sistem za Kadilak kabriolet.
U čemu je razlika, jebote?
Unajmljeni smo da ukrademo neko sranje za kola, i ukrali smo ga.
Šta ti uopšte radiš ovde? Šta hoćeš?
Imam predlog za tebe.
OK. Izvadiću nešto iz džepa.
Ali hoću da prvo priznaš
da si mi namestio ovaj posao s "čuvanjem porodice".
Priznajem da znam da želiš da ja nestanem.
Kao što i ja želim da ti nestaneš.
Nikad te nisam terao da radiš za mene.
Bio sam čovek na mestu, i ti to znaš.
Možda si bio čovek na mestu, ali si išao u pogrešnom smeru.
Nikad ne bude tvoja greška? Jel' da?
A pošto si siguran da ja želim da umreš,
možda bi trebalo da proveriš da li imaš gonoreju.
Smatraj to poklonom od mene
preko moje drage ženice "Veronike".
Ne znam o čemu pričaš.
Već mi je rekla.
Mogao bih da te ubijem ali je bolje da ti dam "trofej".
Možeš da je zadržiš.
Frenk. Frenk, nije ona ni blizu moje klase.
OK. -Ona je tvoja žena. -Da, tačno.
Sad kad smo uspostavili liniju otvorene komunikacije,
zašto mi ne izneseš taj tvoj predlog?
OK. Ovo je predlog.
Gde je druga polovina?
Goins hoće 50 soma za sve.
50?
Da, ali imam plan.
On misli, da ćeš ti misliti, da to ne vredi toliko,
ali da ćeš se praviti da sve ide svojim tokom.
A evo šta ja mislim.
Skloni Džonsa dalje od ovoga.
Naći ćemo se s crnjom u kafeu "Rim", u 08:30.
On će doneti drugu polovinu. Završićemo trgovinu,
srediti Goinsa, i podeliti keš.
Podeliti?
Da. Meni ide 25 soma od ukupne cifre,
što sam i zaslužio jer sam ti spasao dogovor
i isporučio crnca.
A, ako mene pitaš, on vredi više od cele ove stvari.
Zašto?
Goins ima kod sebe Votkinsovu knjigu sa šiframa sve vreme.
Knjigu sa šiframa.
Ako mene pitaš, mislim da on s njom mulja nešto sa strane.
Onda smo završili.
Dakle...
Onda je sve rešeno,
OK, čuo sam da ti treba još ljudi u Rinu.
Možda možeš tamo da me pošalješ.
Hteo bih... voleo bih da...
Frenk, voleo bih nešto za stalno.
Mogu ja da idem u dobrom smeru, Frenk.
Jebiga!
Samo mi treba nešto za novi početak, razumeš?
Hajde prvo ovo da uradimo, OK? -OK.
Hvala ti, Frenk.
Jebeš se s njim. Bio sam u pravu. -Šta?
Sad mi je priznao.
Frenk, ne znam o čemu pričaš. Nemam... nisam...
Priznao mi je, jebote.
Frenk, nikada to ne bih uradila! Nemoj, molim te! Molim te!
Ti mene zajebavaš.
Kaže da ih Goins ima sve vreme kod sebe.
Šta ako se tu valja nešto mnogo veće a da mi ne znamo?
To je plan Ronalda Rusoa. Koliko to može da bude veliko?
Hej, ti misliš da će Rino do besvesti
trpeti sva ta amaterska Ronova sranja?
Rino nikada neće morati da brine o tome.
Kapiraš?
Rusova slepa pohlepa nam otvara vrata da mi završimo sve.
Popij svoj jebeni burbon pre nego što ti se led istopi.
Ostaješ na večeri?
Hoćeš malo vina? -Ne.
Vino je dobra stvar. Pitaj Isusa.
Da, ali i bistra glava. Pitaj Pontia Pilata.
Frenk.
Drago mi je što te vidim, Kurtise.
Imaš 50? -Da, imam.
Imate obe polovine dokumenta?
Da preskočimo ova sranja.
Mi imamo dokument. Ti ga hoćeš, jer je tvoj.
Za određenu cenu. Ali sada je druga cena.
Koja druga cena?
Duplo veća.
Stvarno? 90.000? -Tako je.
90? -50 meni, 40 njemu.
Ti to ozbiljno? -Da, ozbiljno.
Novac nije moj i, naravno, moram da dobijem odobrenje.
Od koga? -A šta misliš, jebote?
Od ljudi... -Ne, ne, ne. -...koji i rade sve ovo.
Došli smo ovde da to prodamo... -Hej, Ronalde, pusti mene da završim.
cena je dogovorena... -Ruke na sto.
O, Ronalde...
Nisam ja. Frenk nas je zajebao.
Vidiš, Ron, problem je što nisi dovoljno pametan da shvatiš da nisi.
To te čini nepredvidivim. To te čini nepouzdanim.
I aljkavim.
Aljkavim? -Jebote, čuo si me.
Cela ova jebena stvar je uvreda za nas. Idemo.
Ouu. Čekaj. Čekaj. Gde idemo?
Diži se! -Gde idemo?
Pa, ne na lepo mesto, Ronalde. -Gde idemo? -Znaš...
OK. - ...nekad stvari krenu naopako.
O, Gospode. Dole. Dole.
Frenk! Da se nisi mrdnuo. Da se nisi mrdnuo, jebote.
Nasloni se na kola.
Ko te platio? Ko te šalje, Frenk?
Tvoj jebeni makro, eto ko. Tvoj jebeni mamin...
Ah, jebem ti...
Proklet bio. Ko te unajmio?
Makro tvoje mame.
Ko te unajmio, Frenk?! -Njen makro, rekao sam ti!
Hoćeš još jednom da te pitam!?
Ja ti ponudim pomirenje a ti me zajebavaš, hm?
Goinse. Goinse, ne daj mu da me udari.
Jebi se, Frenk!
Zajebi taj tvoj Rino i... -On je taj...
Hej! Poslednji put te pitam,
ko te platio da dođeš do jebenog dokumenta?
Hej, hej, molim vas momci, nemojte. Dajte da sednem nazad. Biću miran.
Uvlači dupe unutra. -O, pazi na... Ou!
Jebem ti! Ne, ne, ne. Ja sam klaustrofo... -Umukni, jebote!
Hju Nejsmit.
Gospodine Nejsmit,
Preuizmam vaš posao sa Frenkom Kapelijem
i zovem da zakažem plaćanje i isporuku.
Čekaj malo, čekaj malo. Izvinite, ko je to?
Nije važno, imamo stvari koje ste tražili
i zovem da se dogovorimo za isplatu.
Ne znam ko ste vi. Rečeno mi je da radim s Frenkom.
Kako da znam da vi uopšte imate ono što mi treba? Ovde nešto nije u redu.
Samo malo.
OK, "Jedinjenje koje se sastoji od smeše propana
i butana sadrži otprilike 25% nezasićenih jedinjenja
i dodato je katalitičkoj masi pri temperaturi od oko 237 st. celzijusa."
Da nastavim sa čitanjem ovog sranja? -Mogu li da znam, kako ste došli do toga?
Čovek se zove Mel Forbert.
Otkazaću sve što imam ujutro. Kada možemo da se nađemo?
OK. Sve u kešu?
125. Po dogovoru.
Sto...?! Da, 125. Tako je.
Ali ostaje isti dogovor
koji sam imao s Kapelijem i Čikagom.
Niko u Studebejkeru, ili Studebejker-Pakardu,
ili bilo ko drugi, ne sme da zna za ovo.
Da, naravno. U podne. Hotel Gotam,
naći ćemo se u sali za proslave, ali vi nas sačekajte dole u holu,
doći ćemo po vas.
125.000?
Da, tako je čovek rekao.
E, sranje.
Gde li je kurvin sin?
Otišao je kući.
A kad stigne, zvaće svoju ekipu.
Ako ode kući, neće nikog zvati. Veruj mi.
Jebem ti.
Vane... Vanesa.
Šta se dešva, jebote? Šta to radiš...
Vanesa, ne. Nemoj...
Ćao, mama...
Danas dok sam šetao...
policajac, Fini...
me video, i... ja...
sam mu rekao neke stvari.
Misliš, rekao si mu istinu.
Žao mi je.
Ne, nisi ti kriv.
OK?
Svi mi donosimo odluke.
I tvoj tata će morati da snosi posledice svojih.
A ti si uradio to što si uradio i to je potpuno ispravno.
Šta je?
Ako stanemo na Nejsmitu, mi smo budale.
Da znaš, i ja sam baš o tome razmišljao.
Jesam.
Da, suština je u tome,
što postoji neko iznad Nejsmita i neko iznad Forberta.
I mi bi trebali s njim da pravimo dil.
Kako. Da otkačimo Nejsmita? -Ne.
Da otkačimo 125.000? -Ne, ne, ne.
Ma daj. -Ne kažem to. -To je ludost. -Ne, ne.
Nikog nećemo otkačiti.
Dodaćemo. Onoga ko ovo traži sem ovih do sada.
Ne treba biti pohlepan, Goinse.
Meni treba još.
Nikad zadovoljan, ha?
U redu. Zaboravi. Ako nećeš da učestvuješ, ne moraš.
Nisam to rekao.
Ali, to je prilično zajebano. Baš zajebano.
OK. OK. Gde onda?
Bilo gde. U Sandaski.
Možda Toledo. Možda da se vratimo u Detroit.
Slušaj, Luiz,
moraš racionalno da razmišljaš.
Ne postoji ni jedan logičan razlog da se vrate ovde.
Dobili su ono što su tražili.
Ja više nemam šta da im dam.
Pa, to nije baš sasvim tačno.
Ser, morali bi da znamo... -Šššš.
Hteli bi da znamo... -Hej.
Da li... da li vas poznajem?
Nemam pojma o čemu pričaš, drugar.
Dakle, ko vam plaća?
Ja... ja ne znam o čemu pričate.
Ko vam je platio da krijete dokument?
Kancelarija Majka Lovena kako mogu da vam pomognem?
Mel Forbert je, treba mi g. Loven.
Recite mu da je hitno, molim vas.
Otkazala si rent-a-kar?
Šta ti misliš, Met?
Mislim da jesi. Jesi, sigurno.
Nisam.
Stvarno? -Da. Zadržala sam ih.
I sastanak s agentom za nekretnine ostaje.
Je li?
Pola? Pola, Šta je sa stolom? I ostalim?
Samo treća fioka, sve ostalo može da ostane.
Zdravo, Met. -Zdravo, File.
Ideš... Ideš sa Filom?
Da. Imao si dobru ideju. Kalifornija. Pa...
Možda jednog dana tamo sretnemo tebe i Meri.
Došao je ranije. I došao je sam.
To je dobro. -Čovek ima samopouzdanje.
Svakako ostavlja takav utisak.
Majk Loven. Dobar dan, Majk Loven.
Ne sećate se, zar ne?
Uzeo sam onaj viski, koji, i pored lošeg predosećaja, nije bio loš.
Da li želite nešto da popijete?
Ja ne. -Da probamo viski.
Odličan izbor.
Trebalo je da vidite moju facu, na golfu, kada je moj nosač dotrčao preko terena.
Nikada nigde ne dolazim tako brzo,
možete da pitate moju ženu, ali sada sam došao.
I, evo tu smo. Čestitam.
Ovo...
boli više nego bilo šta do sada.
Naravno, trebalo bi da prebrojimo.
Pozabaviću se aritmetikom tamo.
Izvinite me.
Pa, gde smo zasrali?
Šta smo, ne mogu da nađem pravu reč?
Veza između mene i vas?
Ko je to bio? Kako smo došli dovde?
Zašto je to sada važno?
Pa, ja verujem da svaka istina mora da se sazna,
ma koliko da je bolna, jer inače nema daljeg napretka.
Napredak je ključ svega. Napredak! Progres!
Naravno, nema razvoja bez limita,
ali postoji i rizik od prekoračenja limita.
Zato moram da znam šta su radili moji ljudi, moja struktura,
gde su slabe karike, moje greške,
gde sam bio ja i kako sam nadigran?
Pa, ono što je stvarno važno je, da smo, kao što ste rekli, ovde gde smo,
i da... znamo sve.
Šta znate?
Ako mogu da znam.
Ovo je veliki zalogaj i voleo bih da znam šta plaćam.
Crnački deo. Rajska dolina. Čuli ste za to?
Sravnili ste čitave kvartove.
Povadili ste tramvajske šine
i sada svugde imate sranje sa stanarima.
Gde će ljudi da žive, Majk?
Ova zemlja se stalno menja, gospodo.
Ne volim što to kažem, ali to se dešava svugde.
U stotinama gradova I zato, još jednom...
Da. -Šta ja plaćam?
Izgubili ste kontrolu. -Nisam ja stvorio reku. Ja samo veslam u čamcu.
Zato, još jednom, šta plaćam?
Isto ono za čega ste plaćali Forberta. Ćutanje.
O čemu?
Znate vi o čemu.
Nema zvaničnih podataka da automobili imaju bilo šta
sa zagađenjem u Los Anđelesu,
ili nekom drugom gradu na svetu.
A katalizator nikada neće biti smanjen do veličine
koja bi bila prihvatljiva da stoji ispod haube automobila.
Ahh. Ja ću.
Reci mu da sedi i ne mrda.
Da.
Ovde Nejsmit.
Sedi i ne mrdaj, Hju.
Kakav grabež.
Kad govorimo o limitima. Dajem Studebejkeru...
Pardon, "Studebejker-Pakardu" još godinu, najviše dve,
čak i uz spajanje.
Dobro, obratiću se njemu. Konačno, ovo ima nekog smisla.
Taj klovn, Nejsmit,
nekako je čuo da "Velika četvorka" radi zajedno.
Morao je da sazna na čemu.
Očajnički je hteo da zadivi šefove
koji nisu ništa znali o njegovom planu, pa je unajmio koga je unajmio.
Oni su unajmili vas.
Ko zna kako, ali vi ste nanjušili put do vođe čopora.
I, na kraju smo se upoznali.
Vi i ja.
Protivno svim zakonima istorije, prirode, klasa...
Ne. Kasti.
Dobro. Dokle smo stigli s brojanjem, Ronalde?
Izbrojao sam 375.000.
Ja znam da vi mislite da mi igramo po "vašim" pravilima,
ali, da budemo jasni, vi "ne pravite" pravila, nikad,
vi ih pratite, čak i kad mislite da nije tako,
čak i kad mislite da imate kontrolu, to je iluzija.
Vi ste pod kontrolom sve vreme,
ali to nikad nećete razumeti.
I umrećete a da to nećete shvatiti.
I ja ću umreti ne shvatajući genijalnost Božijeg univerzuma
zato što ga nisam ja stvorio. Ali ja i drugi kao ja
smo stvorili ova pravila, u ovom svetu, na ovom mestu.
I vi igrate po njima čak i kad odete odavde s mojim novcem.
Da li sam bio jasan? -Ono što je jasno je da mi imamo tvoj novac.
To je samo novac. A ja ga imam puno.
I imaću ga sve više i više.
To je kao gušterov rep. Odsečeš ga, ali prokletinja naraste.
Raste dok radim. Raste dok spavam.
U stvari, šta god da ovde bude,
otići ću kući, nazvaću svog bankara,
i spavaću noćas kao beba.
I dalje me se ne sećaš?
Ne krivim te, bilo je to jako davno
a ja sam bio jedan od četvorice u odboru.
Bio sam u Fordu tada.
Pokušali smo da vas angažujemo.
Teško. Verujem da je GM imao bolju ponudu.
OK. Tako je.
Da, sećam te se. Majkl Louenstin. S onom stvari.
Sa 2 tačke. Luenstajn. Ja sam Šveđanin.
"Stajn," je pogrešno izgovaran,
i kao što možete da zamislite, to je povuklo teškoće
u poslovanju preko okeana u poslednje dve decenije.
A ni ovde mi nije baš pomoglo.
Sigurno razumete.
O, da, "Stajn", baš ružno.
Bar me vi razumete, g. "Ruso".
U redu, sada je dosta. Novac je tu, mi idemo. A možeš i ti.
Onda ću uzeti svoj šešir.
Ta godina, to je bila prekretnica za mene.
1928. Mislio sam...
da li nam ljudi odlaze zbog GM-a?
Jer su nas te godine premašili u prodaji.
Mi, koji smo izmislili sve te stvari smo postali autsajderi.
A, malo kasnije, te godine, napustio sam Ford.
Odlučio sam da sve što sam imao uložim u industriju.
Pametno. U odvojene firme.
Različito, a u stvari, isto.
I dalje ostajem suzdržan po pitanju načina izbora ljudi u firmi.
I dajem im slobodu da mogu da rašire krila.
I to fukcioniše dobro. Za sada.
To je međusobno poverenje.
Mislim da imate nešto za mene.
On ima drugu polovinu.
Međusobno poverenje.
Znate šta volim? Kada se likovi koje ste davno zaboravili
u romanu koji se zove "Život"
na kraju sretnu i sve se lepo završi.
Drago mi je što sam vas upoznao. Individualisti.
Koji prkose pravilima. Dva čoveka,
koji nekako stižu na istu tačku,
s različitih mesta. Napred, gospodo.
Napred, sve do meseca!
Znači GM, hm?
Bilo je to jako davno.
Dobro. Idemo sada kod Nejsmita po pare.
A, ne. Što se mene tiče, dosta je.
Kako to misliš, "Ne"?
Meni je dosta. Uzmi sav Nejsmitov novac sebi.
Znači, odustaćeš od plana?
Ti baš ne znaš da staneš?
To je vratar.
Loni? -Da. -Pusti ga.
Žao mi je, Ronalde.
Oldrik.
Kurtis.
Šta... šta se događa?
Oldrik, sve je ovde. -Idemo.
Žao mi je druže.
Oldrik.
Oldrik, sve sam uradio zbog tebe.
Nećeš uzeti pare?
Taj novac je previše skup. Ja sam dobio šta sam hteo.
Dakle? Kako je prošlo?
Puklo je ali na moju stranu, dušo. Na moju stranu.
Oh, vidi to. Ronalde!
Ima još?
Koliko ima?
375, dušo.
375?
Da.
Ja imam još 31.
To je 406.000 $.
Ronalde, ne mogu da verujem.
Kako si... kako si uspeo sve...? Ne mogu...
O, Bože. Ronalde, dušo.
O, Bože. Možemo da uradimo sve što hoćemo.
Da idemo bilo gde. Po celom svetu.
Možemo da kupimo avion, Ronalde.
Deset aviona, ako hoćemo. Mislim...
Uspeo si.
Nismo još.
Gde su kola? -Parking broj 5.
OK. Uzmi ih i dođi na ulaz.
OK.
Ne, ne, ne. Taj ću ja.
Dolazim odmah za tobom, dušo.
Oldrik. -Zdravo, Džo.
Mala ptica s drveta mi je rekla da imaš nešto za mene.
Pa, pretpostavljam da bi trebalo da ti se zahvalim.
Pre toga, dozvoli mi da ti iznesem dva scenarija.
I da odmah budemo jasni, u oba,
Kurtis Goins je mrtav čovek.
Prvi; rešiš ubistva Čarlija Barnsa,
Daglasa Džonsa, i Frenka Kapelija.
I posle mučnog i dugog suđenja koje
vuče rasno podeljeni Detroit u haos,
ti dobijaš unapređenje i povišicu plate od 1.000 $ godišnje. Ako dobiješ?
A ja se pobrinem da Goins umre u zatvoru.
Drugi; još uvek rešavaš ubistva
ali se za počinioca pobrinu njegovi.
Ti onda postaješ heroj,
i daješ primer drugima kao što je on,
da ne mogu da igraju u ligi koja je iznad njihove.
I... umesto 25 soma
koji će ti kapljati do kraja života,
dobijaš bonus, isplaćen odmah,
što je duplo više od toga.
# prenos utakmice na radiju... #
Konačno!
Da li možeš da veruješ da je parking 45 centi?
Da li si ponela mape? -U kaseti su.
Pametna devojka.
Nisi ti jedini koji misli unapred, Ronalde.
Menjamo plan. -Je li?
Da, idemo malo dalje.
Skreni ovde desno.
Ostavi ga da radi.
Ronalde, opusti se sada. Niko nas nije pratio dovde.
Pogledaj gde smo. U sred neke pripizdine.
Ovaj najviše voliš! 'Ajde, otvori ga.
Otvori ga.
Lepo.
OK.
O, sranje. -Zbogom, Ronalde.
E, jebiga.
Pozorniče? -Da li možete da izađete iz kola, molim vas?
Mogu li da znam zašto?
Molim vas, izađite.
Imam pravo da znam zašto...
Stanite ovde.
Srećan put, gospođo Kapeli.
O, zdravo. Uđi. Baš jedemo.
Hvala.
Zvaću Meri.
Met je ovde.
Isuse, Met.
Bože, tek je utorak.
Detektiv Fini.
Izvolite ovuda.
Mislim da je ovo vaše.
Sve je tu.
Rekli ste 375.000 $ ali mislim da ste pogrešili.
Prava cifra je 406.000 $ i još nešto malo više.
Mora da sam pogrešio.
O, a od nekuda se pojavilo i ovih 50.000 $.
Hmm. Pa, voleo bih... Ako bih mogao da...
Ne, to je vaš novac.
Da. Naravno.
Uzmite jednu od onih flaša pića.
Ona levo je veoma dobra. Košta 88 $, u veleprodaji.
Pa, javite mi ako budem mogao da uradim nešto za vas ubuduće.
Naravno.
Hvala, Džo.
Drkadžija ima oči, ali one ne mogu da vide.
Uključujući i mene.
Da te pitam nešto.
Zašto si mislio da možeš da mi veruješ?
Tebi mogu da verujem. Oldrik.
Uzeo sam 25 soma koje sam uložio, plus kamata.
Dao sam još 50 soma onom federalnom agentu.
Kako si mislio da podelimo ostatak?
Ja hoću samo 5 soma.
Samo ono što je tvoje.
Samo ono što je moje.
Znači, sad smo u redu?
Uživaj u Kanzas Sitiju.
Kasnije, 1969. godine, ministarstvo pravde je pokrenulo antimonopolski proces
protiv GM, Forda, Krajzlera i Ameriken Motorsa
zbog sprečavanja tehnološke mogućnosti proizvodnje uređaja protiv zagađenja.
Auto-industrija se nagodila s vladom a tek 1975. godine katalizator je postao
obavezni deo izduvnog sistema svih automobila proizvedenih u SAD.
Nije naplaćena ni jedna novčana kazna.
Prevod i obrada: SindžaM. Novi Sad
Preuzeto sa www.titlovi.com