A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
Mi emberek mindig is idegenek voltunk az éjszakában.
Ezt a világot a szemünk nem tudja áthatolni.
Ahol ijesztő hangok...
és képzelt rémségek uralkodnak.
Most először azonban...
fellibben a sötétség fátyla.
A titkos dzsungelektől...
a jég és a fagy birodalmáig...
az új technika...
elénk vetíti a ritkán látott teremtményeket...
és a titkos drámákat.
A Földön mindenütt...
ha kialszik a fény...
új világok kelnek életre.
Ahogy a nap a végéhez közeleg,
a bolygóra sötétség borul...
1000 kilométer per órás sebességgel.
Mostantól egészen a hajnal érkezéséig...
minden óra új kihívást jelent.
A Föld minden teremtményének át kell vészelnie az éjszakát.
ALKONYATTÓL PIRKADATIG
A Simien-hegység Etiópiában.
A sötétség mindjárt leszáll.
A hosszú, forró nap után a hím dzseládának össze kell gyűjtenie a csapatát.
A hegyek már nem sokáig jelentenek biztonságot.
A hiénák és leopárdok hamarosan vadászni indulnak.
A dzseládák a nyílt terepen sebezhetőek.
Száz méterre a szirt szélétől már biztonságban lesznek.
A legkisebbnek is el kell jutnia ide, ha túl akarja élni az éjszakát.
Megcsúszni életveszélyes.
Az öreg hím nagy testével a többieknél jóval kevésbé fürgén tud csak mozogni.
Minél sötétebb van,
annál könnyebb leesni.
Célba értek.
Esti készülődésük közben
a dzseládák a sziklát nyalogatják,
hogy fontos ásványokkal egészítsék ki vegetáriánus étrendjüket.
Ezt a viselkedést még sose filmezték.
Ez a kopár pihenőhely
a dzseládák számára védelmet jelent a sötétség veszélyeivel szemben.
Másoknak...
az éjszaka nyújt fedezéket.
És nem érkezhet túl korán.
A Texasra lassan leereszkedő homály egyeseket türelmetlenné tesz.
Sehol másutt a világon nem gyűlik össze annyi emlős egy helyen,
mint ebben a barlangban.
Húszmillió szelindekdenevér.
Mindannyian arra várnak, hogy leszálljon az éj.
A legközelebbi táplálék-lelőhely akár 100 kilométernél is messzebb lehet.
Az utat oda-vissza lehetetlenség a sötét órák alatt megtenni.
Ki kell merészkedniük a fényre,
a keringő ragadozó madarak közé.
A kiváló látás és manőverképesség
nappal fölényt biztosít a héjáknak és a sólymoknak.
A denevérek alkata a gyors, hosszútávú repüléshez alkalmazkodott,
nem a levegőakrobatikához.
Egyedül a számuk jelent védelmet.
A ragadozókon felülkerekedve,
többségük épségben eljut a táplálkozási helyére.
De van, aki nem.
A denevérek millióinak rajzása órákon át tart.
A nap végre lebukik a láthatáron,
és a fény utolsó sugarai is kialszanak.
Sötétség.
De nem teljesen.
A telihold fénye 400 000-szer halványabb, mint a nap.
Az emberi szem alig lát valamit.
De a fényérzékeny kamera
láthatóvá teszi ezt a titkos éjjeli világot,
ami még mindig nagyon is mozgalmas.
Zimbabwe.
Egy hosszú, forró száraz évszak vége.
Nappal 40 fok fölé is felkúszik a hőmérséklet.
Az éjjel megkönnyebbülést hoz.
A 22 fok már elviselhető.
Az elefántcsaládnak ivóvizet kell találnia, mielőtt újra kisüt a nap.
A hosszú nappali gyaloglás kimeríti az újszülött kiselefántot.
A lehető legnagyobb távolságot addig kell megtenni, amíg még hűvös van.
De az éjszaka nem csak áldást jelent.
A ragadozók is előjönnek.
Az oroszlánok elsősorban éjszakai vadászok.
Szemük a leggyengébb fényt is érzékeli,
ami prédájukkal szemben fölényt jelent.
Az elefánt nálunk jobban lát a sötétben,
de az oroszlánt meg sem közelíti.
A csorda a legidősebb nőstény vezetésével a kicsiket is haladásra ösztökéli.
Gyülekező viharfelhők...
takarják el a Holdat.
A villámok közti szünetekben koromfekete a sötétség.
Az elefántok alig látnak.
A biztonságuk most hallásuktól és szaglásuktól függ.
Érzik az oroszlánok jelenlétét,
de nem látják igazán, hol vannak.
Nappal az elefánt az erősebb.
De éjszaka...
fordul a kocka.
Az újszülött különösen sebezhető.
Családja védelmére van szüksége.
A zűrzavarban szétszalad a csorda.
Egy nőstény elszakad a többiektől,
és magára marad a sötétben.
Az Egyesült Államok keleti felén
két órával napnyugta után
a levegő csupa varázs.
Szentjánosbogarak.
Legtöbbjük villogó fényt ad.
De a fényérzékeny kamera más fajokat is felfedez.
Ezek kékfényű szentjánosbogarak.
Szerelemre éhes hímek keresik párjukat.
Míg más fajok sziporkáznak,
ezek akár egy percig is képesek folyamatosan világítani.
A fény a földön várakozó szárnytalan nőstényeknek szól.
A nőstény nem nagyobb egy rizsszemnél.
Fénye azonban épp elég ahhoz, hogy a hímek megtalálják.
A párzási idő rövid.
A varászlatos színjáték csupán pár hétig tart.
Fényüket lekapcsolva, diszkréten félrehúzódnak a versengéstől.
A párzás után a nőstény a föld alá igyekszik, hogy petéit lerakja.
Így biztosítja, hogy a kék lámpácskák jövőre is kigyulladjanak.
A norvég fjordok körül
már rég bealkonyodott.
A heringek mozgásban vannak.
A sötétség leple alatt általában nagyobb biztonságot élveznek.
De nem ma éjjel.
A vonóhálós halászhajó egy forduló alatt több száz tonna halat foghat.
És ez a tevékenység...
nem marad észrevétlen.
A tintakék vizekben...
kardszárnyú delfinek portyáznak.
Meghallották a hajók hangját,
és már tudják: ez esélyt jelent a számukra.
A sötétben rendszerint visszhanglokációval,
vagyis természetes szonárképességük segítségével fognak halat.
Ám itt könnyebb módszert fedeztek fel.
A hajók világítását használják ki.
A halak egy része kiszökik a hálóból.
De tájékozódás nélkül, rajuktól elszakadva
könnyű prédává válnak.
A héttonnás ragadozók
gyengéd oldalukat mutatják.
A kardszárnyú delfin az óceán egyik legintelligensebb
és legbarátkozóbb állata.
Úgy tűnik, az éjjellátó kamera eddig ismeretlen viselkedést leplez le.
Buborékjeleket.
Megvilágítva, a buborékok hívójelként szolgálnak,
amelyek a család többi tagját szólítják vacsorázni.
Zimbabwében...
az éjszaka tragédiával sújtotta az elefántcsaládot.
Az elszigetelődött nőstényt leteperték az oroszlánok.
Nincs idő gyászolni.
A családnak vizet kell keresnie.
Több mint négy órája úton vannak.
A fiatalok szomjasak.
Az újszülött már teljesen kimerült.
A mátriárka tudja, hogy már közel a víz.
Érzi a szagát.
Karnyújtásnyi távolságra vannak,
mikor újabb veszély bukkan fel.
Hiénák.
Nappal ugyanolyan jól látnak, mint az elefántok.
Sötétben pedig
sokkal, sokkal jobban.
Az újszülött védelemre szorul.
Egy rossz mozdulat, és a hiénák elkapják.
A sötétből felhangzó üvöltés mindenkit megrémít.
A hiénák mindent megtesznek, hogy pánikot keltsenek.
De az elefántok segélyhívását is
meghallja valaki.
A rokonság segítségükre siet.
A csorda végre olthatja a szomját.
A szoros családi kötelékek révén
az elefántok felülkerekedtek a legsötétebb órák megpróbáltatásain.
Mások csak most
szembesülnek a kihívásokkal.
Éjfél van
a mexikói Yucatán-félszigeten.
A telihold most a legfényesebb.
Az itt élő állatokat nappali lényeknek képzeljük.
De ebben az időszakban
éjszaka is helyt kell állniuk.
Az éjjellátó kamera elénk tárja titokzatos világukat.
Több mint 40 000 karibi flamingó.
Hiába van sötét,
alvásra nincs idő.
Ez a költési szezon.
A karibi flamingócsibék hihetetlenül gyorsan nőnek.
Étvágyuk csillapíthatatlan,
ezért mindkét szülő éjt nappallá téve eteti őket.
Egy pillanatra sincs megállás.
A felügyelet nélkül maradt csibék közös bölcsődébe tömörülnek.
Ez a csibe még csak két hetes.
És éhes.
Egyik szülője sem tért vissza,
így hát elindul megkeresni őket.
A sötétben
nehéz megmondani, ki kicsoda.
Ez itt...
nem az anyja.
Az idegenekhez hiába fordul, bármily makacsul próbálkozik.
Keresés közben messze kerül a bölcsőde biztonságától...
veszélyes vizekre.
A krokodilok jól látnak a sötétben.
Fényérzékeny látósejtjeik vízszintes sávot alkotnak,
így kémlelik a horizontot.
Egész testüket receptorok borítják,
amelyek a víz mozgását érzékelik.
De a hold fénye ma este erős.
A flamingók nem esélytelenek.
Figyelmeztetik egymást.
A csibék olyan gyorsan fejlődnek, hogy máris el tudnak futni a krokodil elől.
Mire az anya visszatér,
a bölcsőde sorai rendeződtek.
A csibe biztonságban táplálkozhat.
Hét hét leforgása alatt minden csibe megtanul repülni.
Szüleiknek pedig nem kell többé egész éjjel robotolniuk.
Közeledik a hajnal.
Alaszka partjainál
a lazacok az áramlással szemben az ívóhelyükre tartanak.
Amint a Hold eltűnik a hegyek mögött,
a völgyekre mély sötétség telepszik.
A hőérzékeny kamera lehetővé teszi, hogy áthatoljunk az éjszakán.
Kép formájában rögzíti a terep és az ott lévő állatok hőmérsékletét.
Egy tengerparti farkas.
Kisebb, mint Alaszka szárazföldi farkasai
és csak egy néhány elszigetelt helyen található meg.
Ebben az évszakban
lazaccal táplálkozik.
Ez étrendjének negyedét teszi ki.
Ma nincs egyedül.
Az óriás grizzly medve...
veszélyt jelent a magányos farkasnak.
A medve megtanulta, hogy a sötétben kétszer annyi halat foghat.
A halak nem látnak jól éjszaka.
A medve sem.
A többi érzéke viszont hihetetlenül éles.
Fülel, hogy a sekély vízben hol úszkálnak a lazacok.
És kiszagolja a tápláló ikráktól duzzadó nőstényeket.
A zsákmányt rosszul látja...
de ki tudja tapintani.
Érzékeny mancsaival csapdát formál...
és felkészül, hogy lecsapjon a túl közel úszó lazacokra.
Egy tekintélyes fogás.
És csak az első a sok közül még hajnal előtt.
Míg a medve elfoglalt,
a farkas kihasználja az alkalmat.
Ma éjjel bőven jut hal mindenkinek.
Az éjszaka végső órái ezek,
de Ázsia dzsungeleire még mindig mély sötétség borul.
A holdfény alig hatol be a kusza rengeteg belsejébe.
Szingapúrban
furcsa lény mozog a lombok között.
Egy nőstény repülőmaki.
Ritkán mutatkozik.
Kevesen is tudják, hogy létezik.
Megjelenése ellenére
valójában az ember távoli rokona.
Főemlős családunk egyik korai oldalága.
Kicsinye van.
Bőrének lebenyei lehetővé teszik,
hogy a magasban is biztonságosan hordhassa magával.
Egy kiterjedt repülőmaki közösség tagja.
De a dzsungel lármája közepette nehéz a kapcsolattartás.
A repülőmakik speciális megoldására csak nemrég derült fény.
Olyan frekvencián hívják egymást, ami áthatol az általános zajszinten.
Ultrahangon.
Az emberi fül nem hallja meg.
Titkos jelzések...
a sötétben.
Figyelmeztetés.
Veszély közeleg.
Egy kockás piton.
Hidegvérű.
De a dzsungel éjjeli forrósága lehetővé teszi,
hogy a sötétben is aktív maradjon.
A repülőmakik hatalmas szeme
folyton a veszélyt kutatja.
Színlátás helyett a fényérzékenységüket finomították ki.
Életbevágó...
az éjjeli erdőben.
Szól a riasztás.
Miután éjjel nem lát...
a piton más érzékekre támaszkodik.
Nyelvével gyűjti be a szagokat.
Szájának receptoraival ízleli a levegőt.
A repülőmakik ügyesen másznak.
De a pitonok is.
Ez a macska méretű nőstény
kiadós lakoma lenne.
A fának lassan vége.
De egy utolsó trükk még hátra van.
A repülőmakik mesterien vitorláznak a levegőben.
Akár 130 méter távolságot is átszelhetnek.
A nőstény csendben siklik át a fák között...
és megmenekül az éjjeli veszedelem elől.
Az éjszaka utolsó felvonása most kezdődik.
Thaiföldön kísérteties kórus hangja köszönti a hajnalt.
A fehérkezű gibbonok dala.
Napkelte előtt ébrednek,
és megkezdik mindennapos szerenádjukat.
Párok felelgetnek egymásnak, hogy megerősítsék kötődésüket.
A reggeli csendben az ének messze száll a lombok között.
Többen csatlakoznak.
Üdvözlik az új napot.
Ahogy az imént a sötétség érkezett,
úgy tér most vissza a fény.
Az éjszakai lények biztos helyre húzódnak.
A nappali műszak végre átveszi a terepet.
Most érdemes élvezni a nap melegét...
mielőtt ismét leszáll az éj.
A legmodernebb kamerák teljesen új megvilágításban mutatják be
a Föld legikonikusabb teremtményeit...
és feltárják, hogy az éjszaka milyen rendkívüli kihívásokat
és páratlan lehetőségeket tartogat.
Ki tudja, miféle titkokat rejteget még...
az éjszaka a Földön?
A feliratot fordította: Dora Sterner