PŮVODNÍ DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Noc nám vždy byla cizí.
Je to svět, kterým naše oči neproniknou.
Svět strašidelných zvuků...
a imaginárních hororů.
Ale teď...
poprvé...
můžeme odhrnout závoj temnoty.
Od tajných džunglí...
ke zmrzlým královstvím...
nová technologie...
nám odhalila nezvyklá stvoření...
a skrytá dramata.
Když světlo uvadne...
ve všech koutech Země...
se probouzí nové světy.
Když se blíží konec dne,
po světě se přelije temnota...
rychlostí přes 1 000 kilometrů za hodinu.
Od této chvíle až do rozbřesku...
každá hodina přináší jedinečné výzvy.
A každé stvoření na Zemi musí najít způsob, jak noc přetrvat.
OD SOUMRAKU DO ÚSVITU
Simienské hory v Etiopii.
Temnota se blíží.
Po dlouhém, horkém dni musí sameček dželady shromáždit tlupu.
Vrcholky hor už brzy nebudou bezpečné.
Hyeny a leopardi se brzy vydají na lov.
V otevřeném prostoru jsou dželady zranitelné.
Bezpečí se skrývá 100 metrů pod okrajem útesu.
I ti nejmenší musí cestu zvládnout, pokud mají přežít noc.
Pád by byl smrtící.
Velikost starého samce znamená, že je mnohem méně hbitý než ostatní.
Čím větší je tma,
tím větší je riziko pádu.
Zvládli to.
Zatímco se usazují na noc,
dželady olizují stěny útesu.
Přidávají do omezené vegetariánské stravy důležité minerály.
Nikdy dříve nezaznamenané chování.
Toto riskantní místo odpočinku
by mělo dželady ochránit před nebezpečím temnoty.
Jiným...
noc přináší ochranu.
A nemohou se jí dočkat.
Jak světlo pomalu odchází z Texasu, někteří začínají být netrpěliví.
V této jeskyni se skrývá
největší seskupení savců na Zemi.
Dvacet milionů netopýrů z čeledi tadaridovitých.
Všichni čekají na závoj noci.
Ale nejbližší místa s potravou mohou být přes 100 kilometrů daleko.
Není možné cestu tam a zpět zvládnout pod rouškou tmy,
takže musí riskovat světlo.
A horlivé dravce.
Vynikající zrak a obratnost
dávají ve dne jestřábům a sokolům výhodu.
Tito netopýři jsou přizpůsobeni rychlým, dlouhým letům,
ne akrobacii.
Jejich jedinou obranou je jejich počet.
Zaplaví predátory
a valná většina cestu za potravou přežije.
Ale ne všichni.
Exodus milionů netopýrů trvá celé hodiny.
Slunce konečně klouže pod obzor
a bere s sebou poslední paprsky světla.
Temnota.
Ale ne úplná.
Světlo úplňku je 400 000krát slabší než slunce.
Naše oči sotva vidí.
Ale kamera s nočním viděním...
odhaluje skrytý noční svět.
Stále vzhůru.
Zimbabwe.
Je konec dlouhé, horké a suché sezóny.
Denní teploty dosahují 40 °C.
Noc přináší úlevu.
Má zvladatelných 22 °C.
Tato rodina slonů musí najít pitnou vodu, než se vrátí slunce.
Dlouhé cesty jsou za dne pro novorozeně vyčerpávající.
Musí pokrýt co největší vzdálenost, dokud vládne chlad.
Ale noc má i své nevýhody.
Přináší predátory.
Lvi jsou primárně noční lovci.
Oči citlivé i na nejslabší světlo...
jim dávají výhodu nad jejich kořistí.
Sloni ve tmě vidí lépe než my,
ale ani zdaleka ne jako lvi.
S nejstarší samicí v čele, stádo udržuje mláďata v pohybu.
Stahují se bouřkové mraky...
a zakrývají měsíc.
Až na záblesky je teď čirá tma.
Sloni sotva vidí.
Jejich bezpečí teď závisí na jejich sluchu a čichu.
Cítí lvy nablízku,
ale nevidí, kde přesně jsou.
Ve dne jsou sloni dominantní.
Ale v noci...
se role obrací.
Novorozeně je obzvlášť zranitelné.
Potřebuje ochranu své rodiny.
Sloni se ve zmatku rozptýlí.
Samice je odříznuta od ostatních.
Zůstala v temnotě sama.
Východ Spojených států.
Dvě hodiny po západu slunce...
a ve vzduchu je magie.
Světlušky.
Většina světlušek svým světlem bliká.
Ale kamera s nočním viděním odhaluje druh s jiným přístupem.
Druh Phausis reticulata.
Samečci si hledají družky.
Zatímco jiné jen blikají,
tyto světlušky mohou nepřetržitě svítit až minutu.
Jejich světlo je signál pro bezkřídlé samičky na zemi.
Má velikost zrnka rýže.
Ale její záře stačí k tomu...
aby ji samečci našli.
Čas na rozmnožování je krátký.
Okouzlující přehlídka trvá jen pár týdnů.
Vypnou světla, aby měli trochu soukromí od rivalů.
Po páření
samička míří naklást vejce pod zem...
aby zajistila přehlídku na příští rok.
V norských fjordech
jsou hodiny soumraku dávno pryč.
Sledi jsou na cestě.
Pod rouškou temnoty by to mělo být bezpečnější.
Ale ne dnes.
Rybářské lodě dokážou na jediné cestě vylovit stovky tun.
A všechna tato aktivita...
nezůstane nepovšimnuta.
Tyto černé vody...
střeží...
kosatky.
Slyšely zvuky lodí...
a naučily se, že to znamená příležitost.
Normálně by k chytání ryb za tmy použily echolokaci, přírodní sonar.
Ale tady našly snadnější způsob.
Využívají světel.
Některé ryby uniknou sítím.
Ale dezorientované a odloučené od hejna
jsou snadná kořist.
Sedmitunoví predátoři...
ukazují svou jemnou stránku.
Kosatky patří mezi nejchytřejší a nejsociálnější tvory v oceánu.
A naše noční kamery odhalují možné nové chování.
Signální bubliny.
Ve světlometech
bubliny fungují jako maják.
Vedou ostatní členy rodiny k jídlu.
V Zimbabwe...
noc přinesla sloní rodině tragédii.
Izolovaná samice prohrála zápas se lvy.
Není čas truchlit.
Rodina musí jít dál a najít vodu.
Už jsou na cestě přes čtyři hodiny.
Mláďata mají žízeň.
Novorozeně je zcela vyčerpáno.
Ale matriarcha ví, že jsou blízko vodě.
Cítí ji.
Jsou jí na dosah...
když znovu udeří nebezpečí.
Hyeny.
Ve dne je jejich zrak stejně dobrý jako ten sloní.
Po setmění
je mnohem lepší.
Novorozeně musí být chráněno.
Jeden špatný pohyb a hyeny se ho chopí.
Křik v temnotě všechny upozorňuje na nebezpečí.
Hyeny se snaží vzbudit paniku.
Ale sloní tísňové volání...
bylo vyslyšeno.
Širší rodina přišla na pomoc.
Stádo může konečně uhasit žízeň.
Díky silným rodinným poutům
překonala mláďata výzvy nejtemnějších hodin.
Ale jiným...
strasti teprve začínají.
Je půlnoc...
na mexickém Yucatánském poloostrově.
Úplněk je ve své nejjasnější podobě.
Jsou tu stvoření, která si spojujeme s denní dobou.
Ale v toto roční období
musí čelit noci.
Noční kamery odhalují jejich tajný svět.
Přes 40 000 plameňáků karibských.
Navzdory temnotě
si nemohou dovolit spát.
Je období páření.
Mláďata plameňáka karibského rostou neuvěřitelně rychle.
Aby je nasytili, oba rodiče musí zůstat aktivní
ve dne v noci...
v neustálé štafetě krmení.
Mláďata bez dozoru...
kvůli bezpečí tvoří jesle.
Toto mládě má necelé dva týdny.
A má hlad.
Ani jeden z jeho rodičů se nevrátil,
tak se je vydává najít.
Ve tmě
je těžké říct, kdo je kdo.
Toto...
není jeho matka.
U cizích se nedoprosí,
ať se snaží jakkoli.
Jeho pátrání ho zavedlo od ochrany jeslí
do nebezpečných vod.
Oči krokodýlů v temnotě fungují dobře.
Mají horizontální pás buněk citlivých na světlo...
pro zkoumání horizontu.
A s receptory po celém těle
cítí pohyb ve vodě.
Ale měsíc je dnes jasný.
Takže plameňáci mají šanci.
Rozezní včasné varování.
Mláďata rostou tak rychle, že už krokodýla předběhnou.
Když se matka konečně vrací,
jesle jsou opět pohromadě.
Mládě se může v bezpečí nakrmit.
Za pouhých sedm týdnů budou mláďata schopná létat.
A jejich rodiče
nebudou muset pracovat přes noc.
Je brzy ráno.
Na pobřeží Aljašky
míří lososi proti proudu řeky na svoje trdliště.
Jak měsíc zapadá za hory,
hluboká údolí jsou ponořena do temnoty.
Termokamera nám umožňuje nocí proniknout.
Zaznamenává tepelnou stopu krajiny...
a zvířat v ní.
Pobřežní vlk.
Menší než aljašští vnitrozemští vlci...
a přítomný jen na několika zvláštních místech.
V tomto období
spoléhá na lososy.
Tvoří čtvrtinu jeho stravy.
Dnes není sám.
Obří medvěd grizzly...
nebezpečný pro osamělého vlka.
Tento medvěd zjistil, že rybaření ve tmě je dvakrát tak úspěšné.
Ryby ve tmě dobře nevidí.
Medvěd taky ne.
Ale jeho zbylé smysly jsou nesmírně ostré.
Slyší, jak se lososi mrskají v mělčinách.
A cítí samice s výživnými jikrami.
Zrakem je nezachytí.
Ale hmatem ano.
Citlivé tlapy se stávají pastí.
Odchytí každého lososa, který připlave moc blízko.
Pořádný úlovek.
A je to jen první z mnoha před úsvitem.
Medvěd je zaměstnán,
vlk cítí příležitost.
Dnes je dost pro všechny.
Jsou poslední hodiny noci,
ale asijské džungle jsou stále v hluboké temnotě.
Měsíční svit se snaží proniknout spletitým porostem.
V Singapuru
je v koruně něco divného.
Samice letuchy.
Zřídka spatřeny,
málo lidí ví, že existují.
I přes svůj vzhled
je naše vzdálená příbuzná.
Raná odnož rodiny primátů.
Má mládě.
Kožní membrány jí umožňují ho udržet v bezpečí...
vysoko v korunách stromů.
Patří do rozsáhlé sociální sítě letuch.
Ale přes hluk noční džungle je těžké zůstat v kontaktu.
Řešení letuch bylo objeveno teprve nedávno.
Volají na frekvenci, která hlukem džungle pronikne.
Ultrazvukem.
Lidským uchem neslyšitelným.
Tajné signály...
v temnotě.
Varování.
Nebezpečí nablízku.
Krajta mřížkovaná.
Je studenokrevná.
Ale horké noci v džungli jí umožňují noční aktivitu.
Letuchy mají obrovské oči.
Vždy hledají nebezpečí.
Obětovaly barevné vidění za citlivost na světlo.
Ta je v noční džungli zásadní.
Poplach.
Bez nočního vidění...
krajta spoléhá na jiné smysly.
Její jazyk shromažďuje pach.
Receptory v ústech ochutnávají vzduch.
Letuchy jsou dobří lezci.
Ale to krajty taky.
Velikostí odpovídá kočce,
což je slušná porce.
Dochází jí strom.
Ale má v rukávu poslední trik.
Letuchy jsou mistři v plachtění.
Zvládnou let přes 130 metrů.
Tiše plachtí mezi stromy...
aby unikly nebezpečí noci.
Závěrečný akt noci...
začíná.
V Thajsku úsvit oznamuje vtíravý sborový zpěv.
Jsou to písně gibona lar.
Vstávají před sluncem...
a začínají každodenní serenádu.
Je to duet mezi páry, kterým posilují svá pouta.
Klidný ranní vzduch písně nese korunami do dálky.
Přidávají se ostatní.
Vítají návrat dne.
Tak rychle, jak přišla noc...
se vrací světlo.
Čas, aby si noční stvoření našla úkryt.
Konečně může začít denní směna.
Je čas si vychutnat hřejivé slunce...
než se zase vrátí noc.
Špičkové kamery mění naše chápání
některých z nejznámějších stvoření na Zemi.
Odhalují, že noc je plná mimořádných výzev...
a bezkonkurenčních příležitostí.
Kdo ví, jaká další tajemství budou odhalena...
na Zemi za noci?
Překlad titulků: Ema Bícová