Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hva er tanken bak buffeten?
"Det står dårlig til.
Hvordan gjør vi det verre?"
"La oss sette folk som sliter med porsjonskontroll…
…i en slags overdådig Caligula-matorgie av ubegrenset menneskelig konsum.
Inngangen kan være en sjokoladesaus-badelandsklie."
Buffet er som å ta med hunden til dyrebutikken og la hunden handle.
Du gir ham lommeboken din
og sier: "Gå inn og kjøp det du tror er passe mengde hundemat til deg.
Bruk hundefornuften din.
Jeg venter i bilen. Rull ned vinduet, så jeg får puste."
Folk er ikke så flinke
når det gjelder å spise uten tilsyn.
Ingen går på restaurant og sier: "En yoghurt parfait,
-spareribs, kjøttpai, en krabbeklo, kjeks og omelett."
Folk bygger seg siste måltid- ønskelistene sine på de tallerkenene.
Det er en perfekt modell
av alle deres emosjonelle problemer og personlige vansker.
De går rundt og holder den fram. "Dette lever jeg med."
En salat med en iskremkule oppå.
"Jeg har noen uløste problemer jeg prøver å finne ut av."
Du prater til fremmede.
"Unnskyld, hvor fant du den? Hva er det? Jeg så ikke den.
Stekt kyllinglår? Det må jeg prøve. Gi meg din.
Du vet hvor de er, hent flere." Kom igjen!
Bønnene til 22-åringer og 42-åringer er helt forskjellige.
Bønnene til 22-åringer er sånn:
"Herre…
Vær så snill å ikke la meg få noen kjønnssykdommer.
Takk Gud for denne genseren."
Bønnene til 42-åringer er sånn:
"Herre…
Hvorfor er jeg så sliten?
Jeg tar vitaminer, slik du sa, Jesus.
Herre…
Vær så snill å ikke la ham få noen av kjønnssykdommene mine.
Og, Herre, vær så snill, ikke la meg måtte drite rett etterpå.
Det er bare…
Det er ikke sexy, Herre!"
Jeg var på Facebook nylig, for å sjekke at familien min fortsatt er rasister. Og…
Det var en spøk. Jeg trenger ikke sjekke. Og…
En jente jeg gikk på skole med, hadde vært på bryllupsreise.
Og hun skrev at hun skal ta en pause fra sosiale medier.
Har dere sett folk gjøre det? Disse "Internettets helter"?
Den store kunngjøringen. "Hør, hør!
Jeg tar en pause fra sosiale medier.
#Modig."
Altså… "Kompis,
Ingen ville se bilde av maten din på onsdag.
Ingen vil savne det på fredag. Ok?"
Og hvorfor skrive at du snart slutter å skrive?
Som å skåle for at du skal slutte å drikke.
"Ingen god start, kjære!"
Hun laget en video til Instagram, Facebook, alt.
Hun sa: "Hei, folkens, som dere vet, har jeg giftet meg,
og jeg kommer til å ta en pause fra sosiale medier
for å fokusere på mine ekteskapelige plikter."
Ekteskapelige plikter?
"Kan du ikke både suge mannen din og dele kattevideoer?
Du har to hender. Gjør flere ting. Som…
Få deg et forkle."
Jeg stusset litt, så jeg spilte videoen baklengs. Og akkurat:
"Jeg har gjort en stor feil. Kom og hent meg. Han er så kjedelig!"
"Ja, vi vet. Vi har truffet ham."
Han er typen der du er halvveis hjemme før du tenker: "Faen, hvor er Doug?
Vi må dra tilbake. Lommeboka mi er i rumpetaska hans…"
Ikke tenk på Doug. Han er forferdelig.
Hver gang han forteller en historie, mister et barn en ballong.
Har du noen gang møtt noen som er så kjedelig
at du føler at de forgifter deg? Som om…
Du snakker med personen og føler at du dør?
"Og det er din feil."
Denne fyren heter Craig.
Jeg traff ham…
Jeg spurte om navnet. "Jeg vil huske deg resten av livet."
Vi møttes i banken.
Er han bankkasserer? Nei.
Er han sikkerhetsvakt? Nei.
Hva er jobben hans? Jeg vet ikke. Hva enn de kaller den fyren som står i lobbyen
i banker.
Du går inn, spør "jobber du her?", og han sier "tror det". Den fyren.
Kontaktpersonen i lobbyen.
Jeg så ham. Vi fikk øyekontakt.
Jeg vet ikke med dere, men om jeg får øyekontakt med noen…
På dagtid, Ikke på kveldstid.
Men på dagtid…
Av ren menneskelig anstendighet hilser jeg. Så det gjorde jeg.
Vi fikk øyekontakt, jeg sier: "Står til?" Og han…
Jeg tenkte: "Ja vel. Så…"
Så kommer jeg til det andre settet med dører.
Og idet jeg skal ta i døra, hører jeg: "Skal du i banken?"
"Er dette fortsatt en bank?"
"Ja", sier han. "Ja, gjerne", sier jeg.
Og han sier: "Vær så god."
Og jeg bare…
"Greit. Takk."
Jeg tar etter døra igjen, og han sier: "Jeg skal til Virginia neste uke."
"Forteller du meg det?"
Han sier: "Du spurte hvordan det sto til.
Jeg måtte tenke over det. Sånn står det til."
"Det er det sprøeste jeg har hørt noen si,
og ikke sånn det spørsmålet fungerer, men greit."
Jeg tar etter døra igjen, og han sier: "Søsteren min bor der", og jeg…
"Hvor lenge har hun bodd der?"
Nå er jeg fanget.
"Femten år", sier han. "Og du har aldri vært der?"
Han rister på hodet.
Jeg ser på ham og begynner å tenke: "Kjører du til jobb,
eller gir noen deg skyss?" Skjønner dere?
Jeg tror han…
Ja.
Jeg tror han skjønte hva jeg mente, for plutselig sier han: "Jeg kjører."
"Ok, kult. Kult.
Jeg kjører også. Så sprøtt.
Jeg får komme meg inn."
Han sier: "Vi skal til DC og se et par av monumentene."
"Jeg vil gjerne høre mer, men jeg må gjøre et innskudd."
Han sier: "Jeg er her når du kommer ut." "For faen!"
Faen ta ham.
Og faen ta alle som ham.
Om du er frekk nok til å fortelle folk hvordan det går
når de spør "Hvordan går det?", så er du frekk og egoistisk. Ikke sant?
Jeg mener det.
Det er to akseptable svar på "Hvordan går det?". "Fint" og "flott".
Går det helt jævlig, sier du "Jo da".
Du belaster ikke folk med de virkelige problemene dine
under høflig småprat. Akkurat.
Slik er verden vi lever i. Vi må bry oss om alles følelser,
alles toleranser,
alles intoleranser,
alles kostholdskrav.
Ett sted har det gått for langt, og jeg må være den som sier dette.
For Guds skyld…
Vi har mange nok typer melk nå.
Kan alle bare slutte å melke alt mulig!
Jeg skulle kjøpe kaffe nylig.
Jeg har veldig enkel kaffesmak.
Det burde ha vært en enkel transaksjon.
Det var alt annet enn det.
Jeg gikk inn og sa: "En kaffe med melk, takk."
"Ok, sir, hva slags melk vil du ha i kaffen?
Vi har kokosmelk, mandelmelk,
hasselnøttmelk, cashewnøttmelk, makadamianøttmelk,
havremelk, rismelk, hampmelk, soyamelk.
Melk fra bønner, linser, nøtter, korn, havre, lin, blader, frø, trær."
"Jeg vil ha det fra en brystvorte, takk.
Samme hva slags brystvorte. Helst en ku, men jeg er ikke kresen.
Jeg tar den fra den brystvorten jeg kan få."
Hun så på meg som om jeg hadde bedt om den fra hennes.
Som om jeg var rar. Jeg er ikke raringen.
Det er dere som står på bakrommet og melker cashewnøtter!
Dere er rare, ikke jeg!
Jeg tviler ikke et sekund på
at laktoseintoleranse er et alvorlig problem for menneskeheten.
Men vi har ennå ikke funnet en kur mot kreft,
mens det er 12 ulike melkeerstatninger på markedet,
noe jeg vil påstå er 11 flere enn vi trenger!
Ja, kjære. Du er en annens type. Du vet det ikke engang.
Jeg innså altfor sent i livet at jeg er en oppnåelig Beyoncé
for statlig ansatte.
Herregud. Seriøst?
Alle gamle, svarte statlig ansatte
som heter noe med Lawrence, Dennis, Curtis, Otis, alt med "is", de elsker meg!
Jeg kan ikke dra på Veterans Day-parade. Rumpa mi er ikke trygg!
Hun er ikke trygg.
De vil begrave krigstraumene i brystene mine,
og jeg lar dem, for jeg er en patriot. Tusen takk.
Tanker og bønner. Takk for tjenesten.
Tusen takk.
Jeg kan få en statlig ansatt til å jobbe på en helligdag.
Det er makt, bitch.
Hva kan du gjøre?
Du vil gå på postkontoret med meg i desember, jeg bare sier det.
Jeg er hjemme. Telefonen ringer. Det er helsesøster.
Hun sier: "Ila sitter på kontoret mitt.
Er det en forelder hjemme?" "Jeg får duge."
Gir telefonen til Ila. Hun sier: "Jeg prøvde å stanse det, pappa."
"Stanse hva?"
"Jeg fikk mensen", sier hun.
"Hva trenger du? Nye bukser, nye truser, nye sokker?
Fikk du det i sokkene?
En bøtte, noen håndklær, hvitløk? Vi må holde vampyrene unna."
"Det går bra, pappa. Mamma pakket en bag til meg."
"Så hvorfor ringer du meg?"
"Du må dra på butikken og handle inn."
"Hvor ille er denne mensen?"
"Nei, pappa. Jeg skal ha menstruasjonsfest i kveld."
"Hva sa du?", sier jeg.
"Alle jentene gjør det.
Du må gå å handle for meg.
Kjøp en rød fløyelskake." Og jeg…
"Vennen, jeg tror ikke jeg kan spise rød fløyelskake
når jeg vet hva den symboliserer."
Hun sier: "Man må ha rød fløyelskake,
for man skriver navnet på menstruasjonen på kaken."
"Hvem døper menstruasjonen sin?"
"Georgia oppkalte sin etter jenta i bilforsikringsreklamen."
Vær så snill! Det kommer ti stykker til meg i kveld."
"Kommer det ti småjenter til oss?"
"Nei, åtte jenter, to gutter."
"Hvem inviterer gutter til en mensenfest?"
Og så hører jeg henne fnise ondskapsfullt i telefonen,
og hun sier: "Pappa, det er jo hele moroa.
Vi sier ikke hvorfor de er der."
Jeg sier: "Faen heller. Jeg er med."
Jeg har aldri hatt det morsommere på en fest i hele mitt liv.
Jeg planla, bevertet og deltok på en mensenfest.
Jeg var kledd i rødt, som om det var kinesisk nyttår.
Jeg drakk Pinot Noir. Jeg lagde pasta med tomatsaus.
Og jeg lo og fniste hele natten sammen med småjentene,
av de to guttene, Max og Carter. Fjesene dekket av rød kake,
som om det var bryllupsreisen deres. "Jeg spiser den uansett."
Hele festen ser de to guttene på kaken og spør: "Hvem faen er Jason?"
Datteren min, Ila Kreischer,
kalte menstruasjonen sin Jason
fordi hun fikk den på fredag den 13..
I 30 år har jeg gått på scenen som Jo Koy.
Så da den siste Specialen kom ut…
Jeg måtte møte pressen, og de intervjuet meg.
Og alle reporterne landet på samme spørsmål.
"Hvorfor kaller du deg Jo Koy?"
"Jeg har ikke noe svar", sa jeg.
"Det er bare noe filippinere gjør. Gir deg ett navn, og kaller deg noe annet."
Og dette er en sann historie,
jeg fikk nettopp vite det. Det skjedde for fire måneder siden.
Jeg dro til Vegas og tok med tante Evelyn ut for å spise.
Og jeg så på henne og sa: "Tante Evelyn,
mange journalister spør meg hvordan jeg fikk kallenavnet mitt,
og jeg har ikke noe svar. Har du en historie bak navnet?
Hvorfor ga dere meg kallenavnet Jo Koy?"
Hun er veldig gammel.
Og hun så på meg og sa:
"Jeg kaller deg ikke Jo Koy."
Og jeg tenkte: "Herregud, hun er gammel.
Hun har blitt senil."
Jeg fikk dårlig samvittighet, jeg sa: "Nei, tante, det er meg.
Jeg er Jo Koy.
Jeg er Jo Koy, favorittnevøen din.
Jeg er Jo Koy."
Og så sier hun: "Jeg vet hvem du er. Jeg er ikke dum.
Jeg sier bare at jeg ikke kaller deg Jo Koy."
"Hva snakker du om, kaller du meg ikke Jo Koy?"
Kødder du med meg?
Seriøst? Jeg har gått under navnet Jo Koy i 30 år. Du har aldri sagt noe.
"Nei, jeg sa ingenting.
Du har alltid sagt Jo Koy, så jeg lot deg si det."
"Du lot meg si Jo Koy, men du kaller meg det ikke?
Jeg er sikker på at da jeg var hos deg, sa du: 'Spis, Jo Koy.'
Jo Koy er jo kallenavnet mitt.
Er du seriøs?" "Ja, jeg kaller deg ikke Jo Koy."
"Så hva kaller du…
Hva kaller du meg?"
Dette er helt sant. Er dere klare?
Det vil få dere til å gråte.
Jeg fikk nettopp vite det, jeg sverger!
Jeg sier "Hva kaller du meg?"
"Jeg kaller deg Jo Ko. Det er kallenavnet ditt. Jo Ko."
For dere der hjemme som ikke vet hva det betyr…
"Ko" på tagalog betyr "min".
Kallenavnet mitt er "Min Jo".
Jo Ko. Er ikke det bare jævlig søtt?
Utrolig søtt.
Jeg ante det ikke!
"For et søtt kallenavn", sier jeg.
Hun sier "Det er du som alltid sier Jo Koy.
Jeg vet ikke hvem faen det er.
På Netflix-Specialene går du på scenen som Jo Koy. Hvem faen er det? Jo Ko!
Det er Jo Ko!"
Hvorfor sa hun ikke dette for 30 år siden?
Alle produktene mine er feilstavet.
Svarte plukker ikke opp dritt.
Du vet ikke når du sist plukket opp dritt.
Svarte plukker ikke opp dritt. Håp på regn.
Ellers blir dritten liggende.
Hvis det ikke regner, blir hele nabolaget fullt av dritt.
Hvite elsker å plukke opp dritt. Dere jævler bare elsker det!
Hvite kan knapt vente med å plukke opp dritt. De handler drittposer.
De blå posene. Står og leser på pakka. "Biologisk nedbrytbar. Miljøvennlig."
De gleder seg sånn…
De har en liten bag til drittposene.
En liten jævla veske til drittposer.
De gleder seg sånn til å rive en ut.
Du har sikkert noen blå poser i lomma her og nå.
De kan knapt vente med å…
Tenk på presset ved å bli luftet av en hvit hundeeier.
Du kan ikke bare nyte turen. Du må drite umiddelbart.
De sier ikke, "Sitt, Bruno", de sier "Drit, Bruno!".
Vet du hvor stresset den hunden er? Han kan ikke…
"Nå setter jævelen seg, og her kommer…"
For når hunden setter seg til sånn, er det ingen vei tilbake.
Ikke engang et menneske klarer å stanse da.
Prøv å slåss med noen når du må drite. "Jeg skal…"
Hvite har de blå posene.
"Ja, for faen, Bruno! Ja!
Nydelig avføring, Bruno!
Godt jobba!"
Legger den i lomma og går videre.
Svarte plukker ikke… Har dere sett svarte lufte hunden?
Hunden setter seg, de later som om de ikke kjenner den.
"Å nei, skal du drite? Da stikker jeg.
Du får oss buret inne, din jævel.
Du har å gjøre dette!
Husk å gjøre dette , din jævel.
Det er eneste måte dritten forsvinner på."
Jeg forstår ikke greia med fuktighetskrem for kvinner.
Ok? Jeg…
Jeg har bodd med seks kjærester i livet mitt.
Opp gjennom livet har jeg bodd med seks kvinner,
og alle seks har forlatt meg.
Og før eller senere vil jeg klandre meg selv.
Men ikke i dag.
Vel…
Hver eneste kvinne jeg har bodd med, hadde et kveldsritual der de…
Jeg har også en kveldsrutine.
Jeg går på badet, pisser, pusser tennene og legger meg.
Jeg har nylig oppdaget at jeg kan gjøre dem samtidig.
Jeg pisser og pusser tennene og spytter over.
Men greia med kvinner er…
Dere går inn på badet i 20 minutter,
og dere lukker døra,
og så kommer dere ut,
og det siste dere gjør, er å gni noe inn her,
og så gjør dere sånn,
og så legger dere dere og forteller meg hva jeg har gjort galt.
Og det er kveldsrutinen deres.
Jeg vet ikke hva som foregår i det rommet,
men jeg antar, uten å vite sikkert,
jeg antar at dere dekker kroppen i en eller annen slags fuktighetskrem
som dere mener er viktig for deres eksistens.
Jeg er 42 år gammel.
Jeg går med sminke på jobb. Når jeg er på TV, sminker de meg.
Jeg tørker det aldri av. De gir meg et håndkle,
jeg sier "Ikke tenk på det".
Den forsvinner etter hvert, og så legger de på ny, og…
Bortsett fra det har jeg brukt solkrem.
Men jeg har aldri i hele mitt liv smurt noe annet i ansiktet mitt.
Jeg er sannsynligvis alkoholiker.
Jeg røyket mye før.
Jeg har vært kokainavhengig.
Og huden min er faen meg plettfri.
Jeg hater når dere kommer i munnen min og så slutter å se Instagram-storyen min!
Hvorfor sluttet du?
Du har sett den før.
Hva skjedde?
Finnes det noe mer patetisk
enn når du dagen etter venter på at fyren skal se storyen din,
og du poster "Hei, folkens!"
Men egentlig sier du "Hei, fyren som jeg vil skal se dette".
Og tar deg på munnen for å minne ham på hvor pikken hans nettopp var.
Og du bare: "Å hei."
Og du oppdaterer og venter på ham,
mens faren din kommenterer "Dødsbra, Nick!".
Og du bare "Ikke nå, pappa!".
Herregud.
"Hva spiste du til frokost?"
"Vil du virkelig vite det, pappa?
Tre centiliter sæd og en halv proteinbar. Ok? Det er akkurat…
En proteinbar og en svær ladning, pappa.
Hvilken smak? Nøttemiks. Noe mer, pappa?"
Jeg bare…
Jeg vil bare være horete.
Jeg er en skikkelig hore, men ikke utenfor et forhold.
Og en stund tenkte jeg:
"Hvis jeg ikke har sex med dem, blir jeg kanskje ikke så knyttet. Jeg bare suger."
Så jeg sugde gutter, men det er heller ikke trygt.
Det er noe med pikken deres. Den er nærmere hjertet ditt.
Det er bare…
Jeg blir helt vill.
Håndjobber? Bruke henda for å få en fyr til å komme? Nei takk.
Jeg er elendig på håndjobber og til å spille gitar.
Jeg kjenner meg selv. Jeg har dårlig rytme. Det er…
Jeg har tatt gitartimer,
og hver gitartime har gått som alle håndjobber jeg har gitt.
Jeg er hos en fyr. Han viser meg hva fingrene skal gjøre.
Jeg føler at det går bra, men til slutt sier han:
"La oss gjøre det sammen." "Ok."
Så vi gjør det sammen, og jeg tenker "Vi jammer!".
Så sier han "Kanskje du bare skal se på?". "Greit, jeg gir opp.
Jeg bare venter til mamma henter meg."
Og så kommer han på meg.
Det var sånn jeg betalte for gitartimene mine. Dette var før Venmo.
I latinomiljøet vil vi ikke leve evig.
Vi prøver ikke å spise bare ting som er bra for oss.
Vi vet… Hør her.
Når du går på meksikansk restaurant, så vet du
at vi lager mat med manteca. Se på oss!
Vi knuser fedmeskalaen. Innen 3. klasse har vi sagt adjø.
"Prates, overvekt! Jeg er forbi deg."
Alle latinoer er feite.
Man prøver å muntre dem opp. "Mira, mijo, du…
Du skulle bli tvillinger. Det er derfor du er…
Du hører ingen stemme som forteller deg at du er mett?
Hør etter, det kan være søsteren din som snakker."
Største chichis i familien i en alder av 11.
"Hei, Tetas, kom ut hit!"
Sånn får man kallenavn. Drit i buksa én gang,
og du er Caca resten av livet.
Du kan være en voksen mann. Caca.
"Gjett hvem som skal gifte seg." "Hvem?"
"Caca." "Nei, faen!
Skal Caca gifte seg?"
"Og kona er gravid." "Chingado!
De vil få en haug med cacitas.
Så Caca skal gifte seg? Faen.
Faens Caca. Bra for Caca!"
Vi vet ikke.
Foreldrene våre var de første kroppshetserne.
De ga faen i hvor gammel du var.
De var på vei til jobb og bare: "Dere to, feite jævler.
Dere bør ikke sitte i den sofaen når jeg kommer hjem, Gordo 1 og Gordo 2."
"Ja da." "Greit. Gå og vask dere. Kom igjen."
Elon Musk skal ut i verdensrommet.
Hva faen gjør den hvite fyren alene i verdensrommet?
Flere som synes det er mistenkelig?
Skal jævelen dra ut i verdensrommet uten NASA?
Visste ikke engang at man kunne det!
Jeg trodde NASA var romfolka.
De styrer rommet!
Kødder du med rommet, kødder du med dem.
Jævelen bygde et romskip som om det var en gokart. Hver tirsdag!
Bitch, romdagen er lørdag!
Det vet alle!
Du kan ikke dra ut i rommet på en jævla hverdag!
Det er en begivenhet, på lørdager, på TV.
Denne fyren drar onsdag kveld. Hva?
Og fra Sacramento! Romstedet er Cape Canaveral.
Det er der du reiser fra.
Det er ingen innflyvningspunkt til Mars fra Sacramento.
Og du forteller folk at du skal ut i rommet. Du går på nyhetene og sier:
"Jeg skal ut i rommet." Denne fyren bare dro.
Vi trodde det var romvesener, men det var bare Elon som gjorde loops på himmelen.
Hvite menns ambisjoner suger.
Vil du vite hvor rasisme er? Dere ser på det, hvite menn.
Dere er forvirret. "Hva snakker du om?"
Jævla forvirret.
For alle har lært historien.
Du tenker: "Ingen blir hengt, og vi slår ingen.
Jeg jobber med en svart fyr, og han har bil. Likestilling."
Du kan sove godt om natta. "Alt er rettferdig."
Jævla tulling!
Alt er ikke rettferdig!
For mens du sover, drømmer du om å kjøpe Mars, nigga!
Jeg har aldri drømt om å kunne gjøre noe sånt.
Jeg har drømt om å ha penger.
"Med mye spenn skulle jeg kjøpt gulltaket Master P hadde.
Det skal jeg gjøre når jeg får masse jævla penger."
Rommet for meg selv, bitch? Aldri!
Og uansett ville jeg spurt NASA først.
"Yo, Nasa, Sam her. Kan jeg dra?
Du har rett, det er tirsdag. Romdagen er lørdag."
Du vet aldri når noen skal fortelle deg noe
som ødelegger livet ditt, iallfall snur opp-ned på det,
eller bare gir deg trøbbel. Det kan være bare i forbifarten,
noen slenger noe dritt til deg, og du må håndtere det.
Du kan holde på med ditt,
og så sier en fremmed eller en bekjent "Tar du gurkemeie?".
"Hva?"
"Tar du gurkemeie?"
"Gurkemeie?"
"Ja, du må ta det." "Gurkemeie?"
"Jepp."
"Krydderet?" "Ja, du må ta det."
"Gurkemeie, krydderet?" "Ja, du må ta det."
"Krydderet du kjøper én gang til en indisk oppskrift,
og som du aldri bruker igjen,
og som lager flekker på tresleiva di?"
"Ja, du må ta den dritten."
Idet han går, sier han "Sørg for å kjøpe gurkemeie
med svart pepper i, ellers aktiveres den ikke."
Får ikke det deg til å tenke "Det høres ut som pisspreik"?
Tror du jeg er så dum at jeg tror det? Hvor er vitenskapen i det?
Det høres ut som en vitamin-selger
som har kjøpt et stort parti gurkemeie
og tomme kapsler, og han ene sier: "Jeg vet ikke,
jeg tror ikke vi kan selge det som dette.
Det er bare et krydder.
Jeg tror vi må… legge til noe."
"Som hva da, sjef?" Det er en film fra 30-tallet.
"Kanskje enda et krydder?" "Hvilket da? Hva med pepper?"
"Du er inne på noe…"
"Kanskje vi kan si at det aktiverer det?"
"Faen heller, det er jo en idé verdt millioner!
La oss fylle kapslene.
Kanskje Rogan selger dem på podcasten sin."
Jeg føler ikke at mine barns privatskole respekterer kjendisnivået mitt.
Nei. Helt seriøst. Jeg mener det. Jeg sverger. Jeg tuller ikke.
Jeg skal være ærlig.
Det er husholdet mitt. Jeg nekter å tie.
De respekterer ikke kjendisnivået mitt.
Jeg er en ydmyk fyr.
Virker kanskje ikke sånn, men det er jeg. Jeg er en ydmyk fyr.
Det er underforstått. Du vet hvem jeg er, og jeg vet at du vet det.
Ikke be meg si hvem jeg er.
De fikk meg til å si hvem jeg er.
Jeg kjører barna til skolen. Lærerne omringer bilen min.
"Mr. Hart, har du et øyeblikk?
Den store messen er snart.
Vi har messe på skolen én gang i året.
Vi ville satt pris på
om du kunne hilse velkommen på årets marked."
Jeg ga henne god tid til å si "Jeg kødder".
Hun sa det aldri.
Jeg sa "Kødder du med meg?".
"Nei. Det hadde vært flott om du kunne hilse velkommen.
Vi tror du vil bli en fantastisk hilser."
Før jeg fortsetter, vil jeg gjøre noe helt klart.
Jeg har ingenting imot hilsere.
Jeg vil ikke fortelle denne vitsen
og bli møtt av "Avlys Kevin Hart"-skilt, fordi jeg ikke respekterer hilsere.
"Avlys Kevin Hart, han respekterer ikke hilsenen."
Hilsere er fantastiske folk.
Jobben deres er påkrevd. Jeg skjønner greia.
Jeg har fått noen fantastiske hilsener.
På Walmart fikk jeg en helt jævla fantastisk hilsen en gang.
Jeg vet ikke hvor han kom fra. Plutselig sto han der.
Jeg gikk inn. "Velkommen til Walmart! Trenger du ting?"
"Hva faen?
Hvor kom du fra, mann?"
"Nå gjelder det å handle! Vi kutter prisene."
Så bare moonwalket han vekk.
Jeg tenkte "Hva faen skjedde nå?" Hva skjedde akkurat?"
Jeg ble så forbløffet over hilsenen at ikke bare kjøpte jeg ting,
jeg gikk gjennom ild og vann for å finne ham på vei ut.
Jeg ville vise ham tingene mine. "Hei!
Kom hit, kompis! Hei!
Jeg vil vise deg tingene mine."
Han kom bort, jeg åpnet posen.
Han sa…
"Skikkelig bra ting!"
Han merket kvitteringen min, så alle skulle se at jeg ikke stjal.
Han sa: "Kom og hils på senere."
"Er du her?" "Hvis ikke jeg, så hvem?"
Og moonwalket ut igjen. "Hva faen?
Det var en av de beste hilsenene jeg har fått!
Selvfølgelig kommer jeg tilbake!"
Jeg respekterer hilsere. Men jeg trengte ikke å gå den veien.
Jeg gikk rundt det for å lykkes.
Du ber ikke meg om å være en jævla hilser.
Jeg har spilt i en storfilm på kino.
Jeg var klistret på siden av busser!
Du ber meg ikke om å være hilser.
Det er andre foreldre her,
tidligere skuespillere, som du kunne ha spurt.
Carlton fra Fresh Prince, Alfonso,
der har du hilseren din. Dette
er det du vil ha. Det er hilseren din.
Terry Crews har barn der. Der har du hilseren.
Flekser med brystmusklene. "Hei, hei, hei!
Velkommen til messen. Hvem vil ha billett?"
For en kombinasjon. Foreldrene ville blitt sprø.
"For en skole!
Jeg vil ha billetter, så mange jeg får!"
"Hei, hei, hei!"
Foreldre ville digget det. "Fantastiske hilsere."
I begynnelsen hadde vi alle bare ett passord.
Det første passordet vårt. Vi minnes det med nostalgi.
Og vi brukte det til alt. Hver gang vi registrerte oss.
"Passord?" "Ja, vær så god, mitt spesielle ord."
Så begynte selskapene å bli ufine.
Du skrev inn passordet, og det sto "Svakt".
"Hvem er du til å dømme mitt spesielle ord?"
"Beklager. Internett har blitt så populært. Du må styrke passordet."
Og selskapene insisterte!
"Vi må ha en stor bokstav fra deg.
Vi kan dessverre ikke lenger godta passord
som ikke inneholder minst én stor bokstav.
Og vi vurderte mulighetene våre et kort øyeblikk,
før vi endret første bokstav i passordet til stor bokstav.
Og en stund var det greit.
Men så ble Internett enda mer populært.
Og så begynte bedriftene å si "Du får ikke bli medlem
om ikke du har minst én stor bokstav og minst ett tall."
Igjen
tenkte vi oss om i mindre enn et halvt mikrosekund
før vi samlet bestemte oss for
at "du får nummer én",
og det er enden på mitt passord, nå også med stor bokstav.
Og en stund holdt dette,
inntil en ny, uventet
og spennende verden tok form.
En verden av spesialtegn.
Vi visste ikke engang hva de var.
Og bedriftene sa "Vi trenger en stor bokstav
og et tall, men vi trenger også et spesialtegn".
Og vi klikket på knappen. "Vær så snill, gi meg noen eksempler
på disse spesialtegnene dere insisterer på."
Og vi studerte dem! "Se på dem.
Jeg ante ikke at disse tegnene var så spesielle."
Helt til alles øyne stanset ved utropstegnet.
"Du blir med meg."
Som vi setter på slutten av passordet med stor bokstav,
rett etter 1-tallet.
Og i dette øyeblikket tenker alle på London Palladium:
Jeg burde nok endre passordet mitt.
Jeg endrer det i morgen. Eller nå."
Da vi vokste opp i sør, elsket vi to ting,
og det var kirken og Chili's.
Alle i sør går i kirken. Det er en på hvert hjørne.
De prøver å lure deg med kirker. Nå, for eksempel.
Dere tror dere er i et teater.
Men belønningen for å gå i kirken er at du får gå på Chili's.
Og Chili's var den fineste restauranten i hjembyen min.
Det var så stilig at jeg kalte det Chile's.
Jeg vokste opp som metodist, noe som regnes som kristen light.
Ja. Et lite dryss holder. Bare "bopp!".
Bare bittelitt av Jesus, det er alt du trenger.
Og alt vi brydde oss om,
var at presten avsluttet prekenen før tolv,
så vi kom før baptistene til Chili's.
Ikke sant?
Klokka var 11.55, presten sto fortsatt og bablet,
du kunne høre koret sakte begynne å synge.
Svineribbe
Så søt sausen er
"Hei, prest! Bli ferdig!"
Gode nyheter. Jeg har endelig røyka gress med moren min.
Gjort det.
Jeg måtte bruke 36 år på å overtale henne.
Dere skal vite at moren min er en 700 år gammel jøde. Ok?
Det var ikke enkelt.
Hun kom hjem til meg, vi var i Los Angeles,
vi kjørte rundt, og jeg sa "La oss røyke gress".
"Nei", sier hun. "Det er ulovlig."
"Nei, det er lovlig nå", sier jeg. "Ok, da", sier hun.
Så enkelt var det.
Så vi dro hjem til meg for å røyke pipe,
men hun klarte ikke å inhalere. Lignet Dizzy Gillespie.
Hun får en marihuanakake, vi begynner å spille Scrabble,
og 20-30 minutter senere
er hun rød i øynene, hun ser på meg og sier:
"Jeg er tørr i munnen.
Er det en del av pakka?"
Så klikket det for henne. "Kom nærmere.
Det var ikke Bill Cosby.
Jeg gjorde det!"
Og jeg har ikke sett henne siden.
Bill Cosby er gjestebartender i kveld,
for dem som ønsker ekstra sterke drinker.
Jeg så en god dokumentar om Ted Bundy. Har noen sett den?
Det var en fire timers Ted Bundy-dokumentar i fire deler.
De sa at han opprinnelig ville bli advokat eller politiker.
Da jeg hørte det , ga alt liksom mening.
"Han tok den beundringsverdige veien."
Jeg har sett rundt 30 dokumentarer om Ted Bundy, og helt ærlig,
jeg er møkklei hvordan vi idoliserer seriemordere i dette landet.
Og jeg har gjort det selv.
Men det er mer enn bare nysgjerrighet og voyeurisme.
Det er beundring. Det merkes på språket i dokumentarene.
De snakker ikke om Bundy slik de burde snakke om ham.
De burde ha startet hver setning med: "Og så gikk den jævelen…"
Men de gjør ikke det. De sier av plikt: "Han var fæl. Han var ond."
Men så finner de nesten beundringsverdige kvaliteter,
og de terper på dem.
Intellektet hans.
De holder ikke kjeft om intellektet hans,
som var overvurdert. Han var ikke noe geni.
De sier "Ted Bundy var så intelligent! Han rømte fra fengsel to ganger."
Vet du hvordan han rømte første gang? Vinduet var åpent, og han hoppet ut.
Slik en katt eller en fugl ville rømt fra fengselet.
Du er ikke noe geni om du ser et åpent vindu
og tenker "Der er friheten!".
De kaller ham et geni fordi de liker tanken
på det onde geniet.
De sa: "Ted Bundy var et geni. Han var sin egen advokat."
De henrettet ham.
Han var en elendig advokat. Du er ikke noe geni
om du får den verste… Det kunne ikke gått verre.
Om han så hadde en orangutang til å forsvare seg,
og han bæsjet i hånda og smurte det i ansiktene til juryen,
så ville han fått samme straff som Ted klarte selv.
Og kan vi bare bli enige om å slutte å hylle utseendet hans?
Han så helt vanlig ut,
men folk holder ikke kjeft om "Hvor sjarmerende
og kjekk Ted Bundy var". Han var ikke det.
Han var kjekk i den puljen av folk.
Ok? I gruppen menn som har drept og voldtatt
førti eller flere kvinner,
så er Ted en kjekkas.
Jeg er gift. Jeg har en hvit kone og en hvit sønn.
Blondt hår, blå øyne. En liten hvit sønn.
Jeg har oppdratt ham siden han var to.
Vi kaller ham Miklo. Ja, Miklo.
Men han tror han er meksikansk!
Han går fram til folk og sier:
"Hva skjer, dust? Kødder du med la raza?"
Jeg sier "Rolig, Scott.
Det er huseierforeningen. Ikke kødd."
Men hvite gutter er alltid med.
Om du har en hvit gutt i gjengen din, så er han med.
Hvite gutter er sprø.
De kommer på forbrytelser vi aldri ville tenkt på.
En hvit cholo kommer bort til meg.
"Hva skjer, kompis? Skal vi gjøre innbrudd?"
"Faen. Hvem sitt hus, Ryan?"
"Huset til mora mi.
Den kjerringa nektet å smøre en sandwich til meg i går."
Du blir stolt av stesønnen din når han gjør ting, selv om jeg aldri hjelper ham.
Jeg sier alltid: "Ja, jeg er hans eneste far."
Men om han blir seriemorder eller skoleskytter,
kommer jeg til å si: "Faen, du vet hvordan hvite er.
Jeg var livredd!
En gang kledde han seg ut som spøkelse.
Jeg visste ikke om han var spøkelse eller KKK-medlem."
Det er fortsatt mange grekere som lever den dag i dag.
Hei og velkommen.
Nei, bare antikkens grekere. De er døde.
De bodde ved en trafikkert vei bygget av romerne.
Hvem har vi så her? Vi har Pytagoras.
Han navngir alle trekantene!
Den var skarp.
Her har du Sokrates. Han har visst ramlet. Typisk Sokrates.
Skarpt hode, dårlig til beins. Reis deg! Ruccula?
Hva gjorde kvinnene
mens mennene ga viktige navn til alle mulige ting?
Etter hva jeg har forstått, sto kvinner vanligvis i grupper på tre, nakne,
og så på at menn navnga ting.
Dere ser det hos denne sentrale figuren. Hun sier: "Hva har du i hånda, Karen?"
"Bare litt smått og rart."
Kvinner bare holdt ting og håpet det ikke var giftig.
Og ventet mens mennene navnga ting. Dette ble malt før senger ble navngitt.
Kvinnene prøver desperat å re sengen
ved å kaste sengetøyet opp i trærne på måfå.
"Jeg vet ikke… La oss bygge en festning!
Det skal bli en stilig festning."
"Hurra! Festningen er ferdig!"
Å danse nakne i skogen i grupper på tre er tidenes mest populære hobby for kvinner.
Vi bare elsker det. Er ikke det det tryggeste dere har hørt om?
Ved første øyekast kan det se ut som lek og moro
i skogen en offentlig feriedag, null drama.
Men la oss se nærmere på dette grepet.
Det er for stramt til å være lek og moro.
Det tyder på anspent stemning.
Hva har skjedd? Har noen nevnt paleo?
Nei da.
Nei, denne sentrale figuren har innsett at denne tøybiten,
den potensielle festningen,
har sklidd så langt opp i sprekken…
så langt opp i sprekken at begge rumpeballene er dekket.
Og hun liker det ikke.
Det er verdt å påpeke
at dette ikke er et bilde. Det er ikke et tilfeldig bilde
tatt i et uheldig øyeblikk. Pinlig.
Nei, dette er et maleri.
Noe som gjør dette til…
En avgjørelse!
Det er en avgjørelse. Noe en mann laget og brukte tid på.
Herregud!
Det er det jeg gjør nå. Jeg går fotturer.
Det er greia mi. Fotturer.
Fotturer er ikke noe jeg gjør for å trene.
Det er aktiviteten min.
For fotturer er ikke trening.
Det er overgangen mellom treningen du bedrev i 20- og 30-årene
og den lette kjøpesentervandringen du vil gjøre
i 70- og 80-årene,
så du får plass i smokingen i begravelsen din.
Du vil ikke at de skal måtte klippe opp jakken.
Det er flaut. Kom igjen. La oss dø med verdighet.
Så hver dag
parkerer jeg bilen ved inngangen til en tursti.
Så går jeg vekk fra bilen
inntil jeg til slutt snur
og går tilbake til bilen.
Det er det jeg gjør.
Der er jeg, med alle de andre 50-åringene.
Går undergangsrundene våre.
Og om du fløy et helikopter lavt over Jorda, vet du hva du ville se?
Du ville se folk i 20-årene
som tar dop, spiser deilig mat, har sex.
Folk i 30-årene som jobber og får verden til å gå rundt.
Folk i 40-årene
som prøver å knulle 20-åringene.
Og så oss, forsiktige, overgitte 50-åringer,
på våre små, meningsløse runder.
Vi har øreproppene satt i
og hører på podcaster…
som blir laget av 20-åringer som ingen vil knulle.
Om vi skal forstå landet vårt, må vi forstå troene våre.
-Er dere enige? -Ja.
Ikke sant? Og vi må forstå at de ikke er sanne,
men vi tror faen meg på dem.
For eksempel må alle indere reise seg for nasjonalsangen.
Jeg tror på det.
Men teknisk sett må vi ikke.
Det er nok det tryggeste.
Det er andre fyrer i rommet som både synger og danser.
Så reis dere for nasjonalsangen.
Det er en avslappet nasjonalsang.
Slutten er ikke altfor lang.
Du vet når det er over. Alle bare…
Ingen døde. Sett dere.
De vet aldri når de skal sette seg.
For frihetens land
Og hjemmet til
Den modige
Footballspilleren som knelte, protesterte ikke. Han bare hvilte seg.
Man trenger ikke reise seg.
Vet du hvordan jeg vet det? Det står "vennligst".
"Vennligst reis dere for nasjonalsangen."
Ifølge indisk sedvane, hvis kunngjøringen sier "vennligst",
så gjør vi det ikke.
"Vennligst vent til flyet står stille før du bruker mobilen."
Dra til helvete!
Om vi ser en bygning vi kjenner igjen fra lufta, begynner vi å ringe.
"Vennligst ikke piss på veggen." Det er det vegger er til.
USA burde være glade de deler grense med Mexico, ikke oss.
For du vet…
Bygde de en mur mot oss, ville de hatt et annet problem.
"Hvorfor pisser de på oss?"
Dere ser det for dere, hva?
Unge elsker å kysse.
De suger på hverandres tunger.
Jeg så et ungt par i en heis, kline.
De blåste i at det var andre der. Sugde på hverandre som lakris.
Så stakk han fingeren ned i halsen hennes.
Ok? Han bare stakk den…
Og hun sugde på den som om det var en penis.
Om jeg gjorde det med min kone, ville hun sagt: "Hva faen var det?
Er du sint på meg? Hva faen har jeg gjort?
Om du ikke vil høre på meg, så be meg holde kjeft. Ikke gjør det.
Du klødde deg nettopp på ballene i en halvtime mens du så kampen.
Det smaker bare sopp. Jeg hater sopp.
Jævla trøffel-baller. La meg være."
Rundt 45 slutter du å kysse.
Det er da du…
"Hei. Farvel."
Han har en død tann, og du har ikke tannforsikring.
"La oss bare slutte med det. Ok?"
Det er ting vi gjør, som vi tror vi får til, men ikke får til.
Som sandaler,
sjip-sjapper,
flip-flopper,
"plakkies"… Det er det vi kaller dem i Sør-Afrika.
Det vil aldri bli fred i verden
før vi blir enige om et navn på disse skoene.
Greia med disse skoene er at de kommer ikke med instruksjoner.
Men det burde de.
Jeg hadde dem aldri, for jeg vokste opp i Sør-Afrika,
hvor vi har slanger og skorpioner.
Du kan ikke gå med sånt.
Så første gang jeg kjøpte et par, var i midten av 30-årene på New Zealand.
Og ingen stanset meg.
Jeg kjøpte dem. Ingen, da jeg kom til døra, sa: "Du…
Har du brukt sånne før?"
"Nei, det har jeg ikke."
"Kom hit.
Bare så du vet det,
om en dråpe fuktighet kommer på innsiden av skoen,
så er du død.
Og om en dråpe fuktighet kommer på utsiden av skoen,
så er du også død.
Og ikke et øyeblikk tro at du kan løpe
fra bilen, i regnvær,
og inn på det nylig flislagte kjøpesenteret.
For uansett om du er fysisk forberedt eller ikke,
så kommer du til å gå ut i spagaten."
Og du bare: "Ok, den er god."
Og idet du går ut, sier de: "Én ting til.
Bare så du vet det, så er skoene kun til framovergange.
Vi kaller dem "enveis".
Jepp. Vil du ta et skritt til siden? Da er du død.
Du vil gå bakover? Min onkel prøvde det. Han er død!"
De skoene er så komplekse. De burde komme med en advarsel
og noen som bor hos deg en uke etter at du kjøpte dem.
Jeg er nå i alders - og vektkategorien der jeg ikke lenger ramler.
"Jeg hadde et fall."
Du vet ikke når det vil skje med deg.
For fem år siden ville vennene mine sagt: "Var du full?"
Nå får jeg masse bekymrede emojier.
"Går det bra? Jeg hørte du hadde et fall."
"Nei, jeg hadde på dødsskoene mine!"
Dette er de gode tidene.
Folk snakker alltid om gode, gamle dager.
"Jeg savner de gode, gamle dager."
"Gode, gamle dager." Tuller du?
Dette er de gode gamle dagene.
De gode gamle dagene? Det er nå vi begynner å forstå ting.
Og vi har ikke fullt ut skjønt det.
Savner du de gode, gamle dager? De hadde ikke peiling!
Har dere sett verdens første sykkel?
Jeg kan ikke lage ting.
Men jeg vet at du ikke tar det minste hjulet du kan finne,
og setter det bakerst,
og verdens største hjul
og setter det foran.
Det er en dårlig sykkel.
Du kom deg ikke engang opp selv.
Vennene dine måtte slenge deg opp etter sykkelstyrebarten din
og håpe at du landet på setet.
Og når du begynte å tråkke, kunne du ikke stoppe. Du tråkket til du døde.
Og det var greit, for hva var forventet levealder i gamle dager? Tjueåtte år!
Det var en grusom tid å leve på. Sykehus var et mareritt.
De bare kuttet av deg beinet.
Samme hva som feilte deg.
Brukket arm? Influensa? Du spaserte inn og hinket ut igjen.
Ingen medisin. Ingen Ibux. Kan dere forestille dere det?
Et liv uten Ibux?
Ha du noen gang plutselig oppdaget at du er tom for Ibux?
Jeg legger meg bare ned for å dø.
Hva skal du ta? Tolv år gammel allergimedisin?
De hadde ikke Pepcid. Ingen Pepcid!
Du spiste, ble oppblåst og eksploderte.
Dette er de gode gamle dagene.
Se på klærne dine. De vakre stoffene du har på deg.
Og du hadde flere valg. Du har flere antrekk.
Ikke i gamle dager. Ett stivt ullantrekk.
Harde skinnsko laget av griselever.
Og seilduksunderbukser.
Seilduksunderbukser.
Har dere sett svart-hvitt-bildene? Alle er sinte, bare stirrer inn i kamera.
"Hva feiler det dem? Hvorfor var de så ulykkelige?"
Seilduksunderbukser.
Forferdelig.
Kommer hjem, begynner å spille TV-spill. Grand Theft Auto 3.
Fans av GTA?
Første gang i et TV-spill kan du gjøre hva faen du vil.
Stjele våpen. Stjele en bil.
Kjøre på folk. Politiet kommer. Du dreper politiet.
Så sender de hæren, du dreper dem også.
Og hvis du tilfeldigvis dør, blir du bare levende igjen.
På sykehuset, men uten våpen. Fortsett å stjele våpen.
Men det var for mye frihet
for mentaliteten min.
"Du kan gjøre hva som helst." "Ja, men hva skal du gjøre?"
"Hva som helst! Slå deg løs." "Ja, men hva er målet?"
Jeg lette, og fant ut nøyaktig hva man må gjøre.
Gjorde alt det, rundet spillet.
På slutten får du vite hvor mange ganger du har dødd, hvor mange du har drept,
og noe veldig interessant som kalles fullføringsprosent.
Det sto "Fullføringsprosent 12 %".
Jeg fullførte spillet. Det er 100 %.
Det sto "Nei, du har bare nådd slutten.
Men du gjorde bare 12 % av alt du kunne ha gjort."
Faen heller!
Hva om livet er sånn?
Hva om du dør og kommer til etterlivet,
og får et karaktertkort?
"Tre prosent?"
"Du gjorde ingen ekstraoppdrag."
"Som hva?"
"Husker du denne festen? Noen ga deg en joint. Du sa nei. 15 %."
"Ja vel."
"Du ville fortelle noen at du elsket dem. I stedet sa du 'Ha det'.
Det var en utfordring!"
Det var ikke en utfordring.
Bestefaren min elsket å se på bryting.
Han elsket å se svarte brytere banke dritten ut av hvite brytere.
Som Thunderbolt Patterson?
Han ropte mot TV-en da Thunderbolt Patterson banket opp hvite.
"Kill that cracker!"
Jeg satt ved siden av ham. "Kill that cracker!"
Jeg ante ikke at man kalte hvite for "crackers".
Da jeg ble eldre, ville jeg se en kamp på egen hånd.
Jeg er på Peachtree i sentrum.
Jeg er på vei til brytekampen
og stanser på et hotell for å ringe broren min.
"Skynd deg, vi går glipp av kampen."
"Er på vei!", sier han. Jeg legger på. Så ser jeg opp
og ser en hvit mann stirre på meg.
"Hvordan går det?", sier han. "Jo da, og med deg?", sier jeg.
"Vil du bli med meg på rommet?"
"Greit", sier jeg.
Jeg har aldri vært på et Maritonett-hotell før.
Særlig ikke på et rom.
Han åpnet døren, og det første jeg la merke til, var klimaanlegget.
Det hadde ikke jeg som barn.
Vi hadde én vifte som mamma holdt foran fitta,
og som blåste fitta hennes rundt i huset.
"Kan noen si til mamma at fitta hennes stinker?"
Han går bort til kjøleskapet på rommet.
Han åpnet døren og ga meg en ekte Coca-Cola.
Jeg hadde aldri smakt en ekte Coca-Cola.
Cola, og kanskje Kool-Aid, men ikke Coca-Cola.
Jeg var så opprømt at jeg tømte flaska i én jævla slurk.
Han tok meg med til senga. Han åpnet smekken og tok ut den hvite pikken.
Jeg hadde aldri sett en hvit pikk før.
Og hvite pikker ser ut som rå kyllinglår for meg.
Ser på de hvite fyrene. "Hva faen snakker hun om?"
Og han la hånden min rundt den og fikk meg til å ta hånden opp og ned.
Og jeg tenkte: "Er det sånn hvite folk griller?
For dette kyllinglåret trenger faen meg krydder."
Etter omtrent fem minutter kom det noe ut av kyllinglåret.
Han tørket det av hånden min og ga meg 100 dollar.
Jeg sa: "Sir, skal du være her i morgen?"
Det var mye penger for en 11-åring.
Faen ta dere, hvite folk!
Det er mer penger enn saftbodene deres noen gang innbrakte.
Dere har aldri tjent så mye penger på saftutsalgene deres.
Faen ta dere. Den hvite mannen skapte jobber i det svarte samfunnet.
Folk i 20- og 30-årene skjønner det ikke ennå. De vil bare "bli på trynet!".
"Vil du bli på trynet? La oss bli på trynet!"
Nei, jeg vil ikke bli på trynet. Virkelig ikke.
Det er ikke noe moro.
Jeg er i 50-årene. Jeg føler meg bra kanskje to dager i måneden.
Hvorfor ødelegge en av dem?
Om jeg vil bli på trynet, spiser jeg litt ost.
"Hva slags ost var det?
Camembert med trøffelflak? Greit, det var verdt det. Men faen heller…
Jeg er helt på trynet."
Kona ga meg medlemsskap på treningssenter til jul. "Takk, kjære."
Jeg vet det. Jeg dro dit og så gamle fyrer som trente.
De var muskuløse.
Men det ser rart ut.
Jeg vil ikke bli muskuløs. Jeg vil bare ikke se helt jævlig ut.
Det er målet. Gi meg en sånn personlig trener.
En personlig trener som ikke er en drittsekk.
Jeg kikket på gamlingene som var så veltrente.
Men det så rart ut. Noe var feil.
Jeg tenkte: "Hva er det som…" Så innså jeg det.
Du skal ikke være veltrent når du er gammel.
Huden din blir strukket for tynn.
"Se hvor muskuløs jeg er!"
"Ja, men jeg ser hjertet ditt.
Ta på deg T-skjorta.
Du er ekkel."
Det beste med å være gift er at kona bestemmer hva jeg trenger.
"Denne passer ikke. Denne ser jævlig ut. Ikke denne."
Hun er ikke meksikansk, det er bare gøy å si det med aksent.
Hun kan være meksikansk. Muligens. Jeg har mine mistanker. Er ikke sikker.
"Du bruker ikke denne. Denne passer ikke."
Kona mi kastet alle joggebuksene mine. "Hvorfor kastet du joggebuksene mine?"
"Fordi joggebukser lyver til deg.
Joggebukser er løgnere!
Du ser ikke hvor feit du blir!
Du ser det ikke, inntil en dag begge strengene er borte.
Da er du en feit jævel!
Det er for sent. Jeg kastet dem."
Men hun har rett. Hvis du er en mann i 50-årene,
er det farlig å bruke joggebukser. Det er farlig.
Det er altfor enkelt å bare dra fram pikken.
Jeg tok meg selv i det. Var ikke engang halvveis til badet.
Så ble jeg distrahert av noe.
Da hører jeg min kone: "Hva gjør du med pikken ute?
Du er ikke på badet ennå."
Jeg sa: "Heisann…
Visste ikke at Olive Garden har salatbar."
Jeg er ikke noen god feminist. Jeg hører fortsatt på R. Kelly.
Jeg hadde glemt hvor bra musikken var før dokumentaren kom ut.
Folk friker ut. "Hva skal vi gjøre med musikken hans?"
Jeg kommer selvsagt ikke til å kjøpe noe nytt han gir ut.
Med mindre den er råbra.
Men ærlig talt, den gamle musikken hans er fritatt.
Om du ikke hører på den, er det som om han knullet de småjentene for ingenting.
Men altså, dere…
Man støtter kanskje ikke krigen, men man støtter alltid soldatene.
Fytti…
De jentene tjente landet.
De burde hatt samme rettigheter som veteraner.
De burde få gratis skolegang, gå om bord på flyet først.
Hvorfor lar vi bestemødrene gå først om bord?
De har ikke gjort noe for oss.
De jentene er grunnen til remixen til "Ignition".
Men fytti rakkeren… Så dere dokumentaren?
Jeg ante ikke at han hadde sex med barn og holdt dem hos seg.
"Kelly, fang og slipp ut igjen.
Du kan ikke ha hele junior-basketlaget i kjelleren."
"Vi taper så mange kamper om dagen.
Hvor er playmakerne våre?"
Jeg tror han hadde sex med barn fordi de var på samme lesenivå.
Jeg blåser i om dere ler eller ikke.
Jeg ble ignorert hele barndommen.
Ja. Jeg ville ha elsket å være hos R. Kelly.
Herregud. Det hadde vært mange barn å leke med.
Fy fader… Tenk så rått å leke sisten der.
R. Kelly ga ut en låt som heter "I Believe I Can Fly".
Om han trodde han kunne fly,
trodde han iallfall han kunne knulle unger og slippe unna.
Harmoniet.
Det bare dukket opp!
Harmoniet er virkelig et deprimerende instrument.
Men du kan ikke hate det. Det ligner en gammel onkel med astma.
Gitaren er som en tenåring. "Kom igjen, la oss ta dop, kompis."
Harmoniet er mer: "Bare slipp meg av ved tempelet."
Det er første gang noen har blitt opprømt
av å se noen nærme seg et harmonium. Det…
De er oftest lydsporet i en begravelse.
Harmoniet er flott. Det går ikke på strøm.
Det er miljøvennlig, så…
Det er også fattigdomsikkert. Du kan ikke klage til myndighetene.
"Vi kan ikke bedrive kunst, for vi har ikke strøm."
Myndighetene: "Harmonium."
Vestlige instrumenter bruker strøm. Elektrisk gitar- og piano.
"Kan jeg spille elektrisk gitar?" "Nei. Du får støt. "
Hva?
Materialene er interessante. Det er laget av tre og depresjon.
Og det er det eneste instrumentet som høres ut som ordet "nei".
"Nei" i hver eneste skala.
Jeg spurte læreren min: "Kan jeg spille gitar i dag?" Og hun…
Hvordan kan noe godt komme ut av det?
Og ikke bare på engelsk, men på alle språk. Hør…
Nahi
Det er fantastisk. Jeg kunne gråte, og du ville ikke hørt forskjellen.
Nahi
"For en alap!" Nei, han gråter.
Han gråter.
-Vil vi skuffe dere? -Hvem vet?
Vi vet ikke. Vi vet ikke hva som vil skje.
Nei. Hvorfor, Thomas?
Fordi dette er et improvisert show.
-Hva betyr det? -Alt er oppdiktet.
-Hva betyr du? -Du sier noe. Jeg sier "Ja, og…"
Så om jeg sier: "Disse kjøttbollene er lekre"…
…så sier jeg: "Ja, og de er laget av kjøtt."
Og det er improvisasjon.
Vær så snill. Jeg ble pult sist.
-Det er sant. Du ble pult. -Ja.
Du vet hvordan det er. Du kan gjøre det igjen.
Jeg vet det.
Du vet ikke om vi må knulle.
-Så snu deg. -Gjør det du.
Stein, saks, papir. Én.
-Best av én? -Ja.
-Det er "stein, saks, papir". -Ok.
-Er det det du skal gjøre? -Nei.
-Klar? -Ok.
-Jeg tror jeg vet hva du tar. -Ok.
På grunn av det du viste.
-Jeg vinner garantert. -Ok.
-Jeg er 100 % sikker på at jeg slår deg. -Ok.
På ekte. Jeg tror jeg vinner.
-Ok. Jepp. -Seriøst.
-Jeg er helt sikker. -Jeg tror også du vinner.
-Jeg leser tankene dine. -Ja.
Ok, klar?
Så antagelig blir jeg pult.
Vi er dyr. Vi er ikke folk som knuller.
Det er samtykkende.
Ja, to gaseller som samtykker om hvem som skal knulle hvem
ved hjelp av stein, saks, papir.
Klar?
-Ok. -Jeg vet at du taper.
-Sikkert. -Det tror jeg også.
Hvorfor er jeg redd?
-Det spiller ingen rolle. -Nei. Det har ingen konsekvenser.
Vel, det kommer på TV at du taper.
-Alle vet jeg suger i stein, saks, papir. -Du kan endre svar.
Jeg endrer min om du endrer din. Gjør du?
-Nei. -Ikke jeg heller, din jævla idiot.
-Klar? -Ja.
Stein, saks, papir!
Takk! Det var alt!
Takk, New York City!
-Tusen takk, folkens. -Tusen takk.
Takk. Gracias.
Dere har gjort denne specialen jævlig spesiell!
Dere var rå. Ha en fin kveld!
Tusen takk, mine damer og herrer!
-Tusen takk. -Takk, alle sammen.
Tekst: Marie Wisur Lofthus