Downloaded from YTS.MX
EN COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hvad er idéen bag en buffet?
"Det ser sort ud.
Hvordan gør vi det værre?"
"Hvorfor sætter vi ikke folk, der allerede spiser for meget,
ind i et moralsk fordærvet, Caligula-lignende madorgie
uden grænser?
Lad os lave indgangen til en rutsjebane med chokoladesirup."
En buffet er som at tage sin hund med i Petco,
og så lade den købe ind.
Du giver den din pung
og siger: "Smut du ind
og køb den mængde mad, du synes, er passende.
Bedøm det efter bedste hundeevne.
Jeg venter i bilen.
Lad vinduet stå på klem, så jeg kan få luft."
Folk klarer sig ikke godt
i et ureglementeret spisemiljø.
Ingen på en restaurant ville sige: "Stik mig en yogurtis,
ribs, en tærte, krabbeben, fire cookies og en omelet."
Folk sammensætter mad, som om det var deres sidste måltid.
Det er en perfekt model
af deres følelsesmæssige problemer og personlige vanskeligheder.
De viser det frem for alle.
"Her er mine problemer."
Det er en salat med en kugle is ovenpå.
"Jeg har nogle uafklarede ting, jeg prøver at løse her i buffeten."
De antaster fremmede.
"Undskyld, hvor har du det fra? Det så jeg ikke engang.
Er det karamelliseret kyllingelår? Giv mig det lige.
Du ved, hvor de er. Du kan hente flere."
TIDSMASKINE
En 22-årigs bøn er ret anderledes end en 42-årigs.
En 22-årigs bøn lyder sådan her:
"Herre…
Lad mig ikke få nogen kønssygdomme.
Gudskelov for denne trøje."
En 42-årigs bøn lyder sådan her:
"Herre…
Hvorfor er jeg så træt?
Jeg tager de vitaminer, du bad mig om, Jesus.
Herre…
Lad ham ikke få mine kønssygdomme.
Og sørg for, at jeg ikke skal skide lige bagefter, Fader.
Det er bare…
Det er ikke sexet!"
KVARTLIVSKRISE
Jeg var på Facebook denne uge.
Bare for at tjekke, at min familie stadig er racister, og…
Bare for sjov. Det behøver jeg ikke tjekke.
En pige, jeg gik i gymnasiet med, var kommet hjem fra bryllupsrejse.
Hun skrev, at hun holder pause fra sociale medier.
Har I set folk gøre det?
Internettets helte.
Deres store afsløring. "Har I hørt!
Jeg holder pause fra de sociale medier.
#Modig."
Hallo. "Du der.
Ingen ville se et billede af din sandwich i onsdags.
Ingen vil savne det på fredag. Okay?
Og hvorfor annoncere det i et opslag?
Det er som at skåle på ædruelighed.
Det begynder ikke godt, skatter."
Hun lavede en video til Instagram, Facebook, alt.
"Hej venner. I har nok hørt, at jeg er blevet gift,
og jeg holder en lille pause fra sociale medier
for at fokusere på mine pligter som hustru."
Hustrupligter?
"Kan du ikke give din mand et blowjob og dele kattevideoer?
Du har to hænder. Multitask.
Køb et forklæde."
Det virkede sært,
så jeg spillede videoen baglæns, og jeg havde ret:
"Jeg har begået en stor fejl. Kom og hent mig. Han er så kedelig!"
"Det ved vi godt. Vi har mødt ham."
Han er typen, hvor man når halvvejs hjem, før man siger:
"Pis, hvor er Doug?"
Vi må hellere køre tilbage. Min pung er i hans bæltetaske."
Man skal ikke have ondt af ham. Frygtelig fyr.
Hver gang, han fortæller en historie, mister et barn en ballon.
BOLDBESIDDER
Har du prøvet at møde nogen, der er så kedelige,
at du føler, de har forgiftet dig?
Og når du snakker med dem, har du det sådan:
"Jeg føler, jeg er ved at dø,
og det er vist din skyld."
Den fyr hedder Craig.
Jeg mødte ham. Jeg sørgede for at få navnet.
Jeg tænkte: "Dig vil jeg huske for evigt."
Vi mødtes i banken.
Er han bankrådgiver? Nej.
Er han sikkerhedsvagt? Nej.
Hvad er han så?
Jeg ved ikke, hvad man kalder den fyr, der står i receptionen
i banker nu.
Hvor man ikke ved, om han arbejder der,
og han siger: "Det tror jeg."
Receptionskontakten.
Jeg så ham. Vi fik øjenkontakt.
Jeg ved ikke, hvordan I gør, men hvis jeg får øjenkontakt
om dagen, ikke om natten,
men om dagen,
så gør min anstændighed, at jeg anerkender personen.
Så jeg siger: "Hvordan går det?" Og han gør sådan.
Og jeg tænkte: "Okay, så…"
Så kommer jeg til det andet sæt døre.
Mens jeg rækker ud efter dem, hører jeg: "Skal du i banken?"
"Er det stadig en bank?"
Han siger: "Ja." Jeg siger: "Ja, jeg skal."
Så siger han: "Værsgo."
Og jeg var sådan…
"Okay. Tak."
Jeg fortsætter, og så siger han: "Jeg skal til Virginia i næste uge."
"Fortæller du mig det?"
Han sagde: "Du spurgte, hvordan jeg havde det.
Jeg skulle lige tænke over det. Det er mit svar."
Jeg siger: "Det er det skøreste, jeg har hørt,
og sådan fungerer det spørgsmål ikke, men okay."
Jeg rækker ud igen, og hans siger:
"Min søster bor der." Så jeg siger:
"Hvor længe har hun gjort det?"
Nu er jeg fanget.
Han siger: "I 15 år." "Og du har aldrig været der?"
Og han siger: "Ah ah."
Nu begynder jeg at tænke: "Hvad, kører du på arbejde,
eller sætter nogen dig af, hvis I forstår?"
Jeg tror, han…
Ja.
Jeg tror, han kunne se det på mig,
for pludselig siger han: "Jeg kører."
Så jeg siger: "Fedt nok, mand.
Jeg kører også. Hvor vildt.
Jeg må derind."
Så siger han: "Vi tager til DC og ser nogle monumenter."
Jeg siger: "Det lyder spændende, men jeg skal deponere penge."
Han siger: "Jeg er her, når du kommer ud." "Dit røvhul."
Fuck ham.
Og fuck alle, der er som ham.
Hvis du er fræk nok til at fortælle, hvordan du har det, når man spørger:
"Hvordan går det," så er man ubehøvlet og egoistisk.
Jeg mener det.
Der er to acceptable svar på det spørgsmål. "Fint" og "skønt."
Har man det elendigt, siger man: "Fint".
Man belaster ikke folk med sine problemer
under en høflig samtale.
BARE FOR SJOV
Det er den verden, vi lever i. Vi må tage os af alles følelser,
alles tolerancer,
alles intolerancer,
alles kostbehov.
Jeg fortæller, hvor det er gået for vidt, og det må komme fra mig.
For guds skyld,
vi har nok forskellige slags mælk nu.
Kan alle holde op med at malke ting?
Jeg købte kaffe for nylig.
Jeg har en meget enkel kaffesmag.
Det burde have været en enkel handel.
Det var det langt fra.
Jeg gik ind og sagde: "Jeg vil gerne have en hvid kaffe, tak."
"Hvilken slags mælk vil du have i din kaffe?"
Vi har en kokosmælk, en mandelmælk,
en hasselnøddemælk, en cashewmælk, en macadamiamælk,
en havremælk, rismælk, hampmælk, sojamælk.
Den fås fra bønne, bælgfrugt, nød, korn,
havre, hør, fra et blad, et frø, et træ."
"Bare fra en brystvorte, tak.
Det er lige meget hvilken brystvorte. Helst en ko, men det går nok.
Jeg tager den brystvorte, jeg kan få."
Hun så på mig, som om jeg havde bedt om det fra hendes.
Som om, jeg var sær. Det er ikke mig, der er sær.
Det er dig, der sidder bag i butikken
og malker små cashewnødder.
I er særlingerne, ikke mig.
Jeg tvivler ikke et øjeblik på,
at laktoseintolerans er et presserende problem for menneskeheden.
Men må jeg minde dig om, at vi endnu ikke kan kurere kræft,
og der er 12 tilgængelige mælkeerstatninger på markedet.
Hvilket er 11 flere, end vi har brug for, hvis du spørger mig.
VELKOMMEN TIL BUTEAUPIEN
Ja, skat. Du er en andens type. Det ved du ikke engang.
Jeg indså alt for sent, at jeg er en opnåelig Beyoncé
for statsansatte.
Du godeste. Mener I det?
Alle gamle, sorte statsansatte, der hedder Lawrence, Dennis, Curtis, Otis,
alt, der ender på "is", elsker mig!
Jeg kan ikke tage til Veterans Day-parade. Min numse er i fare!
Hun er i fare.
De ser på mig, som om mine bryster kan kurere deres PTSD,
og jeg hjælper dem, for jeg er patriot. Tusind tak.
Må Gud velsigne dig. Tak for din tjeneste.
Mange tak.
Jeg kan få en statsansat til at arbejde i ferien.
Det er magt, kælling.
Hvad gør du?
Jeg siger bare, at man gerne vil med mig på postkontoret i december.
HEY STORE DRENG
Min telefon ringer. Det er skolesundhedsplejersken.
Hun siger: "Jeg har Ila på kontoret.
Er der en forælder hjemme?" "Jeg går an."
Så Ila får røret og siger: "Jeg prøvede at stoppe det, far."
Jeg siger: "Stoppe hvad?"
"Jeg fik min menstruation."
Så jeg siger: "Hvad har du brug for? Rent tøj? Strømper?
Ramte det strømperne?
En spand, håndklæder, hvidløg? Vi må holde vampyrerne væk."
Hun siger: "Far, det er okay. Mor har pakket en taske."
"Hvorfor ringer du så?"
Hun siger: "Du skal købe forsyninger."
Jeg siger: "Hvor slemt er det?"
Hun siger: "Nej far. Jeg holder menstruationsfest i aften."
"Undskyld, hvad sagde du?"
"Alle pigerne gør det.
Gå i butikken og køb ind til det.
Køb en rød fløjlskage."
Jeg siger: "Skat, jeg tror ikke, jeg kan spise den,
når jeg ved, hvad den symboliserer."
"Sådan en skal man have til en menstruationsfest.,
for man skriver navnet på menstruationen på den."
"Giver man den et navn?"
"Georgia opkaldte sin efter pigen fra den progressive bilforsikring.
Kom nu, far. Jeg har brug for dig. Der kommer ti i aften."
"Kommer der ti små piger hjem til os?"
"Nej. Otte piger, to drenge."
"Drenge til en menstruationsfest?"
Så hører jeg hendes skumle grin,
og hun siger: "Far, det er det sjove.
De ved ikke, hvorfor de er der."
Så siger jeg: "Fuck det, jeg er med."
Det var den sjoveste fest i hele mit liv.
At planlægge, være vært for og deltage i en menstruationsfest.
Jeg var klædt helt i rødt, som til kinesisk nytår.
Jeg drak Pinot Noir, lavede pasta med marinarasauce.
Jeg fniste hele aftenen med de små piger
og de to drenge, Max og Carter. Med rød kage i hele hovedet,
som på bryllupsrejse, hvor man siger: "Fuck det, jeg slikker den."
Hele festen
kigger de to drenge på kagen og siger: "Hvem fanden er Jason?"
Min datter, Ila Kreischer, kaldte sin menstruation Jason,
fordi hun fik den fredag den 13.
I SINE RETTE ELEMENTER
I 30 år har jeg optrådt som Jo Koy.
Men efter den sidste særudsendelse blev sendt, blev jeg interviewet konstant.
Alle stillede mig det samme spørgsmål: "Hvorfor kalder du dig Jo Koy?"
Jeg sagde "Jeg har ikke et svar.
Sådan gør filippinere bare.
De navngiver dig en ting og kalder dig noget andet."
Det er en sand historie,
for jeg har lige opdaget det. Det skete for fire måneder siden.
Jeg tog til Vegas og inviterede min tante Evelyn på middag.
Jeg så på hende og sagde: "Hør, tante Evelyn,
en masse journalister spørger mig, hvor mit kælenavn kommer fra,
og jeg har ingen historie.
Kan du fortælle mig en?
Hvorfor fandt I på navnet Jo Koy?"
I må forstå, hun er ret gammel.
Hun så på mig og sagde:
"Jeg kalder dig ikke Jo Koy."
Så tænkte jeg: "Åh gud. Hun er gammel.
Det rabler for hende."
Jeg fik dårlig samvittighed og sagde: "Nej tante, det er mig.
Jeg er Jo Koy.
Jeg er Jo Koy, din yndlingsnevø.
Jeg er Jo Koy."
Så siger hun: "Jeg ved, hvem du er. Jeg er ikke dum.
Jeg siger bare, at jeg ikke kalder dig Jo Koy."
"Hvad snakker du om, at du ikke kalder mig Jo Koy?
Laver du sjov med mig?
Mener du det? Jeg er blevet kaldt Jo Koy i 30 år.
Du har aldrig sagt noget." "Nej, det har jeg ikke,
for du bliver ved med at sige "Jo Koy", så jeg giver dig lov."
"Har du i 30 år ladet mig sige "Jo Koy", men ikke kaldt mig det?
Jeg var sikker på, du sagde: "Spis, Jo Koy," da jeg besøgte dig.
Og jeg sagde, det er mit kælenavn.
Mener du det?" "Ja, jeg kalder dig ikke Jo Koy."
"Hvad kalder…
Hvad kalder du mig så?"
Det er en sand historie. Er I klar?
Det får jer til at græde.
Jeg har lige fundet ud af det her.
"Hvad kalder du mig så?"
"Jeg kalder dig Jo Ko.
Det er dit kælenavn, Jo Ko."
Til alle jer, der ikke ved, hvad det betyder
på tagalog, så betyder ko min.
Mit kælenavn er Min Jo.
Jo Ko. Hold kæft, det er sødt.
Det er så sødt.
Det anede jeg ikke.
Jeg siger: "Det er det sødeste kælenavn."
Hun siger: "Det er dig, der siger Jo Koy.
Jeg ved sgu ikke, hvem det er.
Altid på Netflix: 'Byd velkommen til Jo Koy.'
'Hvem fanden er det? Det er Jo Ko!'
Det er Jo Ko."
Hvorfor sagde hun ikke det for 30 år siden?
Alt mit merchandise er stavet forkert.
DE DEGENEREREDE
Sorte mennesker samler ikke lort op.
Hvornår samlede du sidst lort op?
Sorte samler ikke lort op. Vi må håbe, det regner.
Ellers bliver den lort, hvor den er.
Hvis det ikke regner, bliver hele kvarteret dækket af lort.
Hvide mennesker elsker at samle lort op. I røvhuller elsker det.
Hvide kan ikke vente med at samle det op.
De køber lorteposer.
De blå poser. De læser på indpakningen.
"Bionedbrydelige. Miljøvenlige."
De kan ikke vente med…
De har en lille taske til lorteposen.
De har en skide lorteposetaske.
De glæder sig til at flå en af.
Du har sikkert blå poser i lommen lige nu.
De kan ikke vente med at…
ikke vente med at blive.
De kan ikke bare nyde gåturen. Der skal skides med det samme.
Det er ikke: "Sid, Bruno." Det er: "Skid, Bruno!"
Ved I, hvor stresset den hund er? Han kan ikke…
Han er sådan: "Her kommer det røvhul med de…"
Når først en hund gør sådan her, er der ingen vej tilbage.
Heller ikke mennesker. I en slåskamp, hvis du skal skide, er det forbi.
"Jeg giver dig…"
Hvide mennesker har de blå poser.
"Sådan Bruno! Sådan!
Flot afføring, Bruno!
Godt gået!"
De putter den i lommen og går.
Sorte gør ikke. Har du set en sort gå tur med hunden?
Hvis hunden skider, lader de som om, de ikke kender den.
"Skider du? Så er jeg smuttet.
Du får os anholdt, dit røvhul.
Du har bare at gøre det her.
Du har bare at huske det lort, dit røvhul."
Ellers bliver den lort liggende.
INTOLERANT
Jeg forstår ikke det der med kvinder og cremer.
Ikke?
Jeg har boet sammen med seks kærester i mit liv.
Jeg har boet med seks kvinder,
og alle seks har forladt mig.
Og før eller siden vil jeg bebrejde mig selv.
Men ikke i dag.
Hør her…
Hver eneste kvinde, jeg har boet med,
har et aftenritual, hvor de…
Jeg har også et aftenritual.
Jeg går på badeværelset, pisser, børster tænder, går i seng.
For nylig har jeg opdaget, at jeg kan gøre alle på én gang.
Jeg pisser, børster tænder og spytter, sådan der.
Men det med kvinder er,
at I bruger 20 minutter på badeværelset,
og I lukker døren,
og så kommer I ud,
og det sidste, I gør, er, at I gnider noget her,
og så gør I sådan her,
går i seng og fortæller alt det, jeg har gjort galt.
Det er jeres aftenritual.
Jeg ved ikke, hvad der sker i det rum,
og jeg er ikke sikker,
men jeg går ud fra, at I dækker kroppen i en eller anden form for creme,
som I mener, er afgørende for jeres eksistens.
Jeg er 42 år gammel.
Jeg har makeup på på arbejde. Når jeg er på TV, lægger de makeup på mig.
Jeg fjerner det aldrig. De giver mig en vaskeklud,
og jeg siger: "Det er okay."
Det forsvinder i ugens løb, og så lægger de nyt, og…
Ellers har jeg haft solcreme på.
Men jeg har aldrig puttet andet på mit ansigt hele mit liv.
Jeg er sandsynligvis alkoholiker.
Jeg plejede at være storryger.
Jeg har været kokainmisbruger.
Og min hud er fandeme flot.
DE DEGENEREREDE
Jeg hader, når du kommer i min mund
og stopper med at se min Instagram-historie dagen efter.
Hvorfor stoppede du?
Du så den før.
Hvad skete der?
Er der noget mere ynkeligt
næste dag, når man venter på, at han ser din historie igen,
og man lægger en op? "Hey gutter."
Når man egentlig mener: "Hej fyr, som jeg vil have, skal se den."
og man rører sin mund for at minde om, hvor hans pik var lige før.
Og man er sådan: "Åh, hej."
Og man genindlæser og venter på ham,
og så skriver din far: "Fed video, Nick."
Og man er sådan: "Ikke nu, far!"
Gud.
"Hvad fik du til morgenmad?"
"Vil du virkelig vide det, far?
Tre deciliter sperm og en halv KIND-bar.
En KIND-bar og en seriøs sædafgang, far.
Hvilken smag? Nødder. Ellers andet, far?
Jeg…
Jeg vil bare være en luder.
Jeg er luder, men når jeg ikke er i et forhold, føles det usikkert.
Og i et stykke tid tænkte jeg:
"Hvis jeg ikke har sex eller får slikket fisse,
får jeg ikke følelser. Holde mig til blowjobs."
Så det gjorde jeg, men det er heller ikke sikkert.
Der er noget med deres pik. Den er tættere på hjertet.
Det er bare…
Jeg bliver skør.
Få ham til at komme med hånden? Ellers tak.
Det er jeg elendig til. Det og at spille guitar.
Det har jeg erkendt. Jeg har ingen rytmesans.
Jeg har gået til så meget guitarundervisning,
og hver gang går det, som når jeg vil rive en fyr af med hånden.
Jeg er i en fyrs lejlighed. Han viser mig et fingerspilsmønster.
Jeg føler, jeg gør det godt, og så siger han:
"Lad os gøre det sammen." "Okay."
Så gør vi det sammen. "Okay, vi jammer."
Så siger han: "Du kan se på?"
"Fint, jeg er ude. Jeg er dårlig til det.
Jeg venter på, min mor henter mig."
Og så kommer han på mig.
Sådan betalte jeg for guitartimer.
Det var inden MobilePay. En anden tid.
VI GØR DET FOR DET HALVE
Vi latinoer vil ikke leve evigt.
Vi går ikke op i, om alt, vi spiser, er sundt.
Vi ved… Hør her.
Når man tager på mexicansk restaurant, ved man,
at vi steger i manteca. Se på os.
Vi smadrer fedme. I tredje klasse er det forbi.
"Ses, fedme. Jeg har passeret dig."
Alle små latinoer er tykke.
Så for at trøste dem, siger man: "Hør her, mijo,
du skulle have været tvilling. Det er derfor.
Er der ikke en stemmer, der siger, når du er mæt?
Måske er det din søster, der fortæller dig det."
Større bryster end alle i familien som 11-årig.
"Hey, Patter, kom herud."
Sådan får man et øgenavn. Man skider i bukserne én gang,
så hedder man Caca resten af livet.
Også som en voksen mand. Skide Caca.
"Gæt, hvem der skal giftes?" "Hvem?"
"Caca." "Fuck!
Skal Caca giftes?"
"Og hans kone er gravid." "Satans!
Så får de små lorte, der render rundt.
Så Caca skal giftes?
Skide Caca. Godt for Caca."
Vi ved det ikke.
Vi blev opdraget af de oprindelige kropsudskammere.
De var ligeglade med ens alder.
På vej til arbejde ville de sige: "Hey, I to fede svin.
Så er det af sofaen,
Fede nr. et og fede nr to. Hører I?
Så sagde vi: "Ja." "Og vask jer."
KL. TRE OM NATTEN
Ham Elon Musk vil op i rummet.
Hvad fanden skal den hvide mand der alene?
Er det ikke lidt mistænkeligt?
Den røvhul tager ud i rummet uden staten, uden NASA?
Jeg vidste slet ikke, det var muligt!
Jeg troede, de var rumherskerne.
De styrer rummet!
Vil man rummet noget, så går det gennem dem.
Han byggede et rumskib, som om det var en go-kart. Flyver om tirsdagen.
Lørdag er rumdag, kælling!
Det ved alle!
Man kan ikke tage til rummet midt på ugen!
Det er en begivenhed lørdag på TV.
Og så smutter han en onsdag aften. Hvad?
Og fra Sacramento? Rumstedet er Cape Canaveral!
Der rejser man fra.
Der er sgu ikke adgang til Mars fra Sacramento.
Og man fortæller, hvis man rejser ud i rummet. Ring til nyhederne. "Hey.
Jeg smutter lige ud i rummet." Han skred bare.
Vi troede, det var rumvæsener.
Men nej, det er bare Elon, der flyver rundt. Hvad fanden?
Hvide mænds ambitioner er langt ude.
Vil I vide, hvor racisme er? Lige der, de hvide mænd.
I er stadig forvirrede. "Hvad taler du om?"
Skide forvirret.
Alle lærer historien.
"Ingen bliver hængt, og vi slår ikke på nogen.
Jeg arbejder med en sort fyr. Han har en bil, så lighed."
Bare fald ned. Bare rolig. "Alt er retfærdigt."
Du fatter intet!
Alt er ikke retfærdigt.
For mens du sover, drømmer du om at købe Mars!
Jeg har aldrig troet på, at jeg kunne den slags.
Jeg fantaserede om penge.
"Hvis jeg bliver rig, køber jeg guldlofter ligesom Master P i Cribs.
Det gør jeg, når jeg bliver rig."
Flyve op i rummet alene? Aldrig!
Hvis jeg ville, ringede jeg til NASA først.
"NASA, Sam her. Må jeg rejse?
Hør her. Det er tirsdag. Rumdag er lørdag."
SJOV PÅ AFGRUNDENS RAND
Man ved aldrig, hvornår man får lort smidt i hovedet,
der ødelægger ens liv, ændrer det i månedsvis,
eller bare giver problemer. Det kan være nonchalant,
at nogen smider en lort på dig,
som man må tage sig af.
Måske har man en dag,
hvor en, man kender eller ikke kender, siger: "Tager du gurkemeje?"
"Hvad?"
"Gurkemeje, tager du det?"
"Det skal du huske at tage." "Gurkemeje?" "Ja."
"Krydderiet?" "Ja, du skal tage det." "Gurkemeje, krydderiet?"
"Ja, det må du tage."
"Det krydderi, du køber én gang til en indisk opskrift
og aldrig bruger igen,
der farver din træske, den slags gurkemeje?"
"Ja, det skal du sgu tage."
Og på vej væk siger han: "Og hvis du skal tage gurkemeje,
så husk at gøre det med sort peber for at aktivere det."
Får det ikke en til at tænke:
"Det lyder som noget sludder?
Tror du, jeg er dum nok til at tro det?"
Hvor er videnskaben?
Det lyder som vitamin-hustlere,
der har købt gurkemeje engros
og en masse tomme bægre, og den ene siger: "Jeg ved ikke.
Jeg tror ikke, det kan sælges sådan.
Det er bare et krydderi.
Vi må tilføje noget."
"Hvad, chef?" Jeg ved ikke, hvorfor det er en film fra 30'erne.
"Måske et andet krydderi?" "Ja, hvad? Måske peber? "
"Jeg lytter."
"Måske siger vi, at det aktiverer det?"
"Sådan! Der er sgu penge i den idé.
Vi fylder bægrene op.
Måske kan Rogan promovere dem i sin podcast."
GIVER NUL F**KS
Jeg føler ikke, at mine børns privatskole respekterer min berømmelse.
Jeg mener det. Det er ikke for sjov.
Jeg vil være ærlig.
Det er mit hus, så jeg giver los.
De respekterer ikke min berømmelse.
Jeg er en ydmyg fyr.
Måske virker det ikke sådan, men det er jeg.
Det, alle ved, skal ikke siges højt.
Vi ved alle, hvem jeg er.
Bed mig ikke om at sige det.
De bad mig om at sige det.
Jeg afleverer mine børn, og lærerne kommer løbende ud til bilen.
"Hr. Hart, må vi tale med dig?
Der er snart marked på skolen.
Vi holder marked en gang om året.
Vi ville elske,
hvis du vil byde velkommen i år."
Jeg gav hende tid til at sige: "Bare for sjov." Det skete ikke.
Jeg sagde: "Laver du sjov?"
"Nej. Vi ville elske, hvis du bød velkommen.
Vi tror, du ville være fantastisk til det."
Inden jeg fortsætter, vil jeg gøre det klart.
Jeg har intet imod folk, der byder velkommen.
Jeg vil ikke fortælle historien og gå ud,
og så står I med skilte med: "Aflys Kevin Hart",
han respekterer ikke velkomster.
"Aflys Kevin Hart, han har ingen respekt."
Folk, der byder velkommen, er skønne. Det er en nødvendig post. Jeg forstår.
Jeg har modtaget fantastiske velkomster i min tid.
I Walmart fik jeg engang en,
der var helt fantastisk.
Jeg ved ikke, hvor han kom fra. Han dukkede bare op.
"Velkommen til Walmart.
Skal du købe noget?" "Hvad fanden.
Hvor kom du fra, mand?"
"Du må hellere købe noget. Der er tilbud."
Så moonwalkede han væk.
Jeg sagde: "Hvad fanden skete der lige?"
Jeg var så blæst bagover, at ikke alene købt jeg ting,
jeg vred halsen af led af at kigge efter ham på vej ud.
Han skulle se mine ting. "Hey!
Kom her. Hey!
Kom her. Du skal se mine ting!"
Han kom, og jeg åbnede tasken.
Så sagde han…
"Du fik dig nogle gode ting."
Tog sin tus og markerede min bon, så folk vidste, jeg ikke stjal.
Han sagde: "Kig forbi igen."
"Er du her?" "Hvem skulle ellers være her?"
Moonwalkede afsted igen. "Hvad fanden.
Det var en af de bedste velkomster, jeg har fået.
Selvfølgelig kigger jeg forbi."
Så intet dårligt om velkomster. Det er bare ikke mit kald.
Jeg undgik det for at få succes.
Og nu vil I have mig til at byde velkommen?
Min film lå nummer et på det tidspunkt.
Mit ansigt var på busserne.
Bed mig ikke om at byde velkommen.
Der er andre forældre der,
der er tidligere skuespillere, I kunne have spurgt.
Carlton fra Rap fyr i L.A., Alfonso.
De kan byde velkommen.
Det vil du have til at byde velkommen.
Terry Crews har børn der. Brug ham.
Et lille muskelshow.
"Hey!
Velkommen til. Hvem vil købe billet?"
Forældrene ville have elsket det. "Wow!
Sikke en skole!
Jeg vil have alle de billetter, jeg kan få!"
"Hey!"
Det havde været fantastisk. "Sikke en velkomst."
SHOWMAND
I begyndelsen havde alle kun én adgangskode.
Vores første adgangskode. Vi kan huske det nostalgisk.
Og vi brugte det til alt, alle virksomheder.
"Må jeg få din adgangskode?" "Ja. Det er mit særlige ord."
Og så blev virksomhederne ret uhøflige.
Du skrev adgangskoden, og så stod der: "Svag."
"Hvor vover du at dømme mit særlige ord?"
"Beklager, internettet er blevet populært.
Vi må styrke det."
Så de insisterede på,
at man skulle bruge et stort bogstav.
"Beklager, vi accepterer ikke adgangskoder længere,
med mindre de indeholder mindst et stort bogstav."
Vi overvejede kort vores muligheder,
inden vi besluttede bare at skrive vores adgangskode med stort.
Det fungerede i et stykke tid.
Men internettet blev endnu mere populært.
Og pludselig hed det: "Du kan desværre ikke tilmelde dig,
med mindre du har et stort bogstav og et tal!"
Igen
mindre end et sekunds betænkningstid,
før vi kollektivt besluttede,
at du får nummer et,
og det bliver sat for enden af min adgangskode med stort forbogstav.
Og i et stykke tid var det acceptabelt.
Indtil et helt nyt, uventet
og spændende twist dukkede op,
nemlig særlige tegn.
Vi vidste ikke engang, hvad de var.
Nu hed det: "Vi skal bruge et stort bogstav,
vi skal bruge et tal, men vi skal også bruge et særligt tegn."
Så klikkede vi på: "Må jeg se nogle eksempler
på disse særlige tegn, I insisterer på?"
Vi kiggede dem igennem. "Der er de.
Jeg anede ikke, at de var så særlige."
Indtil vi alle fik øje på udråbstegnet.
"Du kommer med mig."
Så det satte vi for enden af vores adgangskode med stort forbogstav,
lige efter et-tallet.
Og i dette øjeblik tænker alle i London Palladium:
"Jeg må hellere ændre min adgangskode.
Jeg gør det nok i morgen. Eller nu."
SØD OG SALT
Når man er født i Syden, elsker man to ting.
Kirken og Chili's.
Alle i Syden går i kirke. Der er en på hvert hjørne.
De prøver endda at narre folk med kirker. Som nu.
Du tror, du er på et teater.
Men belønningen for at gå i kirke er, at man må komme på Chili's.
I min hjemby var Chili's den fineste restaurant.
Den var så fin, at jeg kaldte den Chile's.
Jeg er opdraget som metodist, der ses som light-versionen af kristendom.
En lille smule er nok. Sådan!
Bare en lille smule Jesus, det er nok.
Det eneste, vi gik op i,
var, at præsten var færdig ved middagstid,
så vi kom til Chili's før baptisterne.
Ikke?
Hvis klokken var 11.55, og præsten stadig plaprede,
kunne man høre koret langsomt begynde at synge.
Små spare ribs
Så lækker, sovsen er
Og vi er sådan: "Præst, rund det af!"
LEGALISER ALT
Jeg har godt nyt. Jeg har endelig røget hash med min mor.
Gjorde det.
Efter 36 års overtalelse skete det endelig.
Husk, at min mor er en 700 år gammel jøde.
Det var ikke let.
Hun kom hjem til mig i Los Angeles,
vi kører, og jeg siger: "Mor, ryg pot med mig."
Hun siger: "Nej. Det er ulovligt."
"Nej, det er lovligt nu." Så siger hun: "Okay."
Så nemt var det faktisk.
Så vi kører hjem og prøver at ryge en skål,
men hun kan ikke inhalere. Hun ligner Dizzy Gillespie.
Så jeg giver hende en hashkage, vi begynder at spille Scrabble,
og så 20 eller 30 minutter senere
får hun røde øjne, ser på mig og siger:
"Jeg er tør i munden.
Er det en del af charmen?"
Så slog det klik for hende: "Kom tæt på.
Bill Cosby gjorde det ikke.
Det gjorde jeg!"
Og jeg har ikke set hende siden.
Forresten er Bill Cosby bartender i aften, hvis I vil have ekstra stærke drinks.
DE DEGENEREREDE
Jeg så en fantastisk dokumentar om Ted Bundy. Har I set den?
Den var fire timer lang, i fire dele.
De sagde, han oprindeligt ville være advokat eller politiker.
Da jeg hørte det, gav det hele mening.
"Han gik den mere anstændige vej."
Jeg har set omkring 30 dokumentarer om Ted Bundy, og lad mig være ærlig.
Jeg er lidt træt af den måde, vi forherliger seriemordere her i landet.
Jeg har selv gjort det.
Det er tydeligt, at det er mere end nysgerrighed og voyeurisme.
Det er beundring. Man kan se det på sproget i dokumentarerne.
De taler ikke om Ted Bundy, som de burde gøre.
Hvis de talte ærligt,
ville hver sætning begynde med: "Det lede svin…"
Men det gør de ikke. De siger det obligatoriske:
"Han var modbydelig og ond."
Men så finder de næsten beundringsværdige kvaliteter
og udpensler dem.
Især hans intellekt.
De elsker at tale om det, selvom det er overvurderet. Så klog var han ikke.
"Ted Bundy var så intelligent. Han flygtede fra fængslet to gange."
Hvordan gjorde han det første gang? Vinduet var åbent, og han sprang ud.
Sådan ville en kat eller en fugl flygte.
Er man i fængsel og ser et åbent vindue, skal man ikke være geni for at flygte.
De kalder ham geni, fordi jeg tror, de kan lide idéen
om det onde geni.
De sagde: "Ted Bundy var et geni. Han var sin egen advokat."
De henrettede ham.
Han var en elendig advokat. Man er ikke geni,
hvis man får… Det kunne ikke være gået værre.
Hvis han havde hyret en orangutang som advokat,
og den sked på sin hånd og tværede det ud over juryens ansigter,
havde den fået den samme dom, som Ted opnåede.
Og kan vi kollektivt blive enige om at holde op med at fokusere på hans udseende?
Han så gennemsnitlig ud,
men de siger konstant: "Han var så charmerende.
Ted Bundy var så flot. "Nej, han var ej.
Han var flot i forhold til andre seriemordere.
Blandt gruppen af mænd, der har myrdet og voldtaget
40 eller flere kvinder,
så er Ted sagen.
DÅRLIGE BESLUTNINGER
Jeg er gift. Jeg har en hvid kone og en hvid søn, eller stedsøn.
Blond hår, blå øjne. Lille hvid søn.
Jeg har opdraget ham, fra han var to.
Vi kalder ham Miklo. Ja, Miklo.
Men nu tror han også, han er mexicaner.
Han går op til fjolser og siger:
"Hvad så, fjols. Fucker du med la raza?"
Jeg er sådan: "Ro på, Scott.
Der er lejerforeningen. Pas nu på."
Men hvide fyre er sgu klar.
Når man har en hvid fyr med i banden, er han sgu klar.
Hvide fyre er skøre.
De finder på forbrydelser, vi aldrig havde drømt om.
Engang kom en hvid cholo hen til mig.
"Hvad så, homie? Skal vi invadere et hjem?"
"Fuck. Hvis hus, Ryan? "
"Min mors hus.
Den kælling nægtede at lave en sandwich i går aftes."
Man bliver stolt af sin stedsøn, når han gør ting,
selvom jeg ikke har hjulpet.
Jeg er der altid. "Du ved, jeg er hans eneste far."
Men hvis han bliver seriemorder eller udfører et skoleskyderi,
bliver jeg sådan: "Hey, du ved, hvor vanvittige hvide folk er.
Jeg frygtede for mit liv!
Engang klædte han sig ud som spøgelse.
Jeg vidste ikke, om han var med i KKK."
DOUGLAS
Mange grækere lever i bedste velgående i dag.
Velkommen til.
Kun de gamle grækere, de er døde.
De boede på en befærdet vej bygget af romerne.
Hvem har vi her? Vi har Pythagoras.
Han navngiver alle trekanterne!
Det er en sød en.
Her har vi Sokrates.
Han er faldet. Klassisk Sokrates.
God til at tænke, dårlig på benene. Op med dig.
Hvad lavede kvinderne,
mens alle mændene navngav ting?
Ifølge min forskning,
hang kvinder som regel ud nøgne i grupper på tre
og ventede på, at mændene navngav.
I kan se det i denne figur.
Hun siger: "Hvad har du i hånden, Karen?"
"Bare lidt forskelligt."
Kvinder holdt bare ting og håbede, de ikke var giftige.
Ventede på, at mændene gav ting navne.
Det er malet, før senge fik navne.
Kvinderne forsøger desperat at rede senge
og smider sengetøjet tilfældigt op i træerne.
Og siger: "Hvad ved jeg. Skal vi bygge et fort?
Vi laver et fint fort."
"Juhu! Vi er færdige med fortet!"
At danse nøgen i grupper på tre i skoven er kvinders yndlingsbeskæftigelse.
Vi elsker det.
Lyder det ikke som det sikreste i verden?
Det ligner måske lidt løssluppen leg
i skoven på en helligdag, intet drama.
Men se så nøje på grebet her.
Det er for stramt til, at det bare er sjov.
Det antyder spænding.
Hvad er der sket? Har nogen nævnt palæo?
Nej.
Den centrale figur her
har indset, at dette stykke stof,
det potentielle fort, om man vil,
har bevæget sig så langt op mellem hendes baller,
at det dækker begge misser.
Og hun er vred.
Det er værd at nævne,
at dette ikke er et fotografi, et tilfældigt fotografi
taget i et uheldigt øjeblik. Akavet.
Nej. Det er et maleri.
Hvilket gør det her til
en beslutning!
Det er en beslutning, som en mand traf og brugte tid på.
JEG ELSKER ALT
Du godeste!
Det gør jeg i øvrigt nu. Jeg vandrer.
Det er min ting.
At vandre er ikke min motion.
Det er min aktivitet.
For vandring er ikke motion.
Det er stadiet mellem den ægte motion, man dyrkede, da man var ung,
og så den blide gåtur i indkøbscentret, der venter,
når man bliver gammel,
så man kan passe sin smoking til sin begravelse.
De skulle nødig skære den op bagpå.
Det er pinligt. Kom nu. Lad os dø med lidt værdighed.
Det, jeg gør hver dag,
er at parkere min bil ved foden af vandrestien.
Så går jeg væk fra min bil,
indtil jeg vender mig om
og går tilbage til min bil.
Det er det, jeg gør.
Der er jeg, med alle de andre 50-årige, på vores små undergangsrunder.
Hvis man fløj en helikopter
lavt over Jorden, hvad ville man så se?
Man ville se folk i 20'erne,
der tog stoffer, spiste lækker mad, dyrkede sex.
Folk i 30'erne med reelt arbejde, der holdt verden i gang.
Folk i 40'erne,
der prøvede at kneppe de 20-årige.
Og så os, de blide, opgivende 50-årige
på vores små ubrugelige runder.
Vi har vores ørepropper i
med podcasts
lavet af 20-årige, som ingen vil kneppe.
FOR INDIEN
Hvis vi skal forstå vores land, må vi forstå vores tro.
-Er I enige? -Ja.
Og vi må forstå, at de ikke er sande,
men vi tror virkelig på dem.
For eksempel skal alle indere stå op under nationalsangen.
Jeg tror på det. Men teknisk set behøver vi ikke.
Må hellere. Sikkerhedsårsager.
Der er andre i rummet, der multitasker. Synger og sparker røv.
Så stå op under nationalsangen.
Vores nationalsang er afslappet.
En definitiv slutning. Ikke for lang.
Når den er slut, tænker alle…
Ingen døde. Okay, sæt dig.
De ved aldrig, hvornår de skal sætte sig.
For the land of the free
And the home of the
Brave
Den fodboldspiller, der knælede, gjorde det ikke i protest. Han hvilede.
Vi behøver ikke stå op.
De siger i højttaleren: "Venligst.
Rejs jer venligst for nationalsangen."
Efter indiske standardregler, hvis de siger venligst,
så gør vi det ikke.
"Vent venligst til flyet er ved gaten,
før du bruger din mobil."
Fuck af!
Ser vi en bygning fra luften, vi genkender, ringer vi til folk.
"Pis venligst ikke på muren." Det er formålet med mure!
USA bør være taknemmelige for, de grænser op til Mexico og ikke os.
For I ved… Var det os, og de byggede en mur,
ville de have et helt andet problem.
"Hvorfor pisser de på os?"
I forestiller jer det nu, ikke?
DE DEGENEREREDE
De unge elsker at kysse.
De suger hinandens tunger.
Jeg så et ungt par, der kyssede i en elevator.
Det gjorde intet, at vi var der. Suttede på hinanden som lakrids.
Så stak han fingeren ned i halsen på hende.
Stak den bare ned…
Og hun suttede på den, som om det var en pik.
Hvis jeg stak en finger ned i halsen på min kone,
ville hun sige: "Hvad fanden var det?
Er du sur på mig? Hvad fanden har jeg gjort?
Vil du ikke høre på mig, så bed mig holde kæft. Ikke det der.
Du har lige kløet dine boller i en halv time,
mens du så kampen.
Jeg smager kun svampe. Jeg hader svampe.
Skide trøffelboller. Lad mig være."
Når man er 45, kysser man ikke længere.
Der er man sådan:
"Hej. Farvel."
Han har en død tand, og du går ikke til tandlæge.
"Lad os ikke gøre det mere."
OVERKVALIFICERET TABER
Der er ting, vi gør,
som vi tror, vi har styr på.
Såsom thongs, jandals, klipklappere,
eller plakkies, som vi kalder dem i Sydafrika.
Vi får aldrig verdensfred,
før vi bliver enige om et navn til de sko.
Sagen med de sko er, at der ikke følger en brugsanvisning med.
Det burde der.
Jeg havde dem aldrig, for jeg er fra en gård i Sydafrika,
hvor vi har slanger og skorpioner.
Så det dur ikke.
Så jeg købte et par for første gang,
da jeg var midt i 30'erne, for 13 år siden i New Zealand.
Og ingen stoppede mig.
Jeg købte dem. Ingen sagde: "Hey…
Har du brugt dem før?"
"Nej, det har jeg ikke."
"Kom her.
Bare så du ved det,
Hvis der kommer en dråbe fugt ind i skoen,
er du død.
Og hvis der kommer en dråbe fugt på ydersiden af skoen,
er du død.
Og tro ikke, du kan løbe
fra din bil i tordenvejr
ind i indkøbscentret, hvor der er fliser.
For uanset, om du er fysisk forberedt eller ej,
så går du i spagat."
Og du siger: "Okay. Fedt."
Mens du går, siger de: "En ting til.
Bare så du ved det, kan skoene kun gå fremad.
Vi kalder dem envejssko.
Vil du træde til siden? Så er du død.
Et skridt bagud? Min onkel prøvede. Han er død!"
De sko er så komplekse, der burde følge en advarsel med
og en person, der boede hos dig i en uge efter købet.
Jeg lærte, at jeg officielt har det alders-vægtforhold,
hvor jeg ikke længere vælter.
Jeg faldt.
Man ved ikke, hvornår det sker for en.
For fem år siden havde mine venner sagt: "Var du fuld?"
Nu får jeg alle de bekymrede emojier.
"Ven, er du okay? Jeg hører, du faldt."
"Nej, kælling. Jeg havde mine dødssko på."
DU KLARER DIG GODT
Det er gode tider.
Folk taler meget om de gode gamle dage, ikke?
"Lad os vende tilbage til de gamle dage."
"De gode gamle dage." Seriøst?
De her er de gode gamle dage.
De gode gamle dage? Vi opdager først, hvordan man gør ting nu.
Vi har ikke engang regnet det ud.
Vil I tilbage i tiden? Der vidst vi intet.
Intet!
Har I set verdens første cykel?
Jeg kan ikke lave noget.
Men jeg ved, man ikke tager det mindste hjul, der er,
og sætter det bagerst,
og det største hjul i verden,
og sætter det forrest.
Det er en dårlig cykel.
Man skulle have hjælp til at komme op.
Ens venner måtte tage fat i ens overskæg og svinge en op
og håbe, man landede på sadlen.
Og når man kørte, kunne man ikke stoppe. Man cyklede sig ihjel.
Og det var okay, for den forventede levealder dengang?
Den var 28 år.
En frygtelig tid at leve i. Hospitaler var rædselsfulde.
De skar bare ens ben af, uanset hvad man fejlede.
Brækket arm? Influenza? Man gik ind og hoppede ud.
Ingen medicin. Ingen Panodil. Forestil jer det.
Et liv uden Panodil?
Har I prøvet at løbe tør for Panodiler?
Så lægger jeg mig bare og håber på at dø.
Hvad tager du så? En 12 år gammel antihistamin?
Intet til at berolige maven med.
Man spiste, fik luft i maven og eksploderede.
Det var de gode gamle dage.
Se jeres tøj. Alt det smukke stof, I har på.
Og I har alternativer. I har også andet tøj.
Ikke i de gode gamle dage. Ét sæt stift uldtøj.
Hårde lædersko lavet af svinelever.
Underbukser af sækkelærred.
Har I set sort-hvide fotos fra dengang? Alle stirrer vredt på kameraet.
"Hvad er der med dem? Hvorfor er de så ulykkelige?"
Underbukser af sækkelærred.
Forfærdeligt.
KÆRLIG HILSEN
Kom hjem, spillede videospil. Grand Theft Auto 3.
GTA-fans.
For første gang i et videospil kunne man gøre alt.
Du kan gøre, hvad du vil.
Stjæle våben. Stjæle en bil.
Køre folk over. Politiet kommer, du dræber dem.
Så sender de hæren, som du også kan dræbe.
Og hvis man selv dør ved en fejl, kan man bare blive levende igen.
På hospitalet, uden våben. Så stjæler man våben igen.
Men det var for meget frihed
for min psyke dengang.
"Du kan gøre alt." "Ja, men hvad skal jeg gøre?"
"Hvad som helst. Slå dig løs." "Men hvad er formålet?"
Jeg slog det op og fandt ud af det.
Gjorde alt, afsluttede spillet.
Til sidst får man at vide hvor ofte, man er død,
hvor mange, man har dræbt,
og noget, der hedder fuldførelsesprocent.
Der stod: "Fuldførelsesprocent, 12 %."
Jeg færdiggjorde spillet. Det er 100 %.
Der stod: "Nej, du har bare nået slutningen.
Men du gjorde kun 12 % af alt det, du kunne have gjort."
Fuck!
Hvad hvis livet er sådan?
Hvis man dør, og de i livet efter døden giver dig en karakterbog?
"Tre procent?"
"Du glemte bimissionerne."
"Som hvad?"
"Til den fest gav nogen dig en joint.
Du sagde nej. Femten procent."
"Okay, så."
"Du elskede nogen. Du ville sige det, men i stedet sagde du farvel.
Det var en udfordring!"
Det var det ikke.
DE DEGENEREREDE
Min bedstefar elskede at se på brydning.
Han sagde, at sorte brydere tævede de hvide brydere.
Såsom Thunderbolt Patterson?
Han råbte ad TV'et, når Thunderbolt
tævede en hvid fyr. "Dræb den blegfis!"
Og jeg sad og råbte det samme.
Jeg anede ikke, hvad det betød.
Så da jeg blev ældre, ville jeg se en kamp selv.
Jeg er på Peachtree i midtbyen.
Jeg er på vej til brydekampen
og stopper på Marriott for at ringe til min bror.
"Skynd dig nu. Vi går glip af kampen."
"Jeg er på vej." Så jeg lægger på og ser op,
og en hvid mand stirrer på mig.
Han siger: "Hvad så?" "Hvad så selv?"
"Vil du med op på mit værelse?"
Jeg siger: "Okay."
Jeg har aldrig været på Marriott.
Især ikke på værelserne.
Han åbnede døren og det første, jeg så, var, at der var aircondition.
Det havde vi ikke som børn.
Vi havde en vifte, min mor havde foran sin mis,
så hele huset lugtede af hendes mis.
"Kan nogen fortælle mor, at hun stinker i dag?"
Han går hen til det lille køleskab,
åbner døren og giver mig en rigtig Coca-Cola.
Det var den første rigtige Coca-Cola i mit liv.
Colaer, og måske Kool-Aid, men ikke Coca-Cola.
Jeg var så spændt, at jeg åbnede den
og drak den i én slurk.
Han førte mig hen til sengen,
lynede bukserne ned og trak sin hvide pik frem.
Jeg havde aldrig set en hvid pik før.
De ligner rå kyllingelår.
Se alle de hvide fyre. "Hvad fanden taler hun om?"
Han lagde min hånd omkring den og fik mig til at rykke op og ned.
Og jeg tænker: "Er det sådan, hvide mennesker griller?
Det her kyllingelår trænger til lidt krydderi."
Efter omkring fem minutter kom noget ud af kyllingelåret.
Så han fjernede min hånd, tørrede den af
og gav mig 100 dollars.
Jeg sagde: "Er du her igen i morgen?"
Det var mange penge for en 11-årig.
Rend mig, hvide mennesker.
Det er flere penge, end I tjente på jeres limonadeboder.
I har aldrig tjent den slags penge på limonade.
Fuck jer. Den hvide mænd gav de sorte mennesker arbejde.
ASIATISK MOR, MEXICANSKE BØRN
Folk i 20-30'erne har ikke forstået det endnu.
De er sådan: "Lad os fucke os op!
Vil du fucke dig op? Lad os fucke os op!"
Nej, jeg vil ej. Slet ikke.
Nej, det er ikke sjovt.
Jeg er i 50'erne. Jeg har det godt to dage om måneden.
Hvorfor skulle jeg fucke en op?
Hvis jeg vil fuckes op i min alder, spiser jeg noget ost.
Hvilken slags ost var det?
Camembert med trøffelflager?
Okay, det var det værd. Men fuck.
Jeg er fucket op nu.
Til jul gav min kone mig et fitnessmedlemskab. "Tak, skat."
Jeg tog derhen og så nogle gamle fyre, der trænede.
De var muskuløse.
Men det ser underligt ud.
Sådan vil jeg ikke se ud.
Jeg vil bare ikke ligne et komplet pjok.
Det er målet. Giv mig den personlige træner.
Der kan give ikke-komplet-pjok-looket.
Så jeg kigger på de gamle fyre, der er muskuløse.
Men det så sært ud. Der var noget galt.
Så gik det op for mig.
Man skal ikke være muskuløs, når man er gammel.
Ens hud bliver spændt alt for meget ud.
"Se, hvor veltrænet jeg er."
"Ja, men jeg kan se dit hjerte.
Tag din skjorte på.
Du giver mig kvalme."
Det bedste ved at være gift er, når min kone beslutter,
hvad jeg ikke har brug for.
"Den passer ikke mere. Den er grim.
Den her dur ikke."
Hun er ikke mexicaner. Det er bare sjovere med den stemme.
Måske er hun. Jeg har en mistanke. Jeg er ikke 100 % sikker.
"Den her går du ikke med. Den passer ikke."
Min kone smed alle mine joggingbukser væk.
"Hvorfor gør du det?"
"Fordi joggingbukser lyver.
De er løgnere, joggingbukser.
Man ved ikke, hvor tyk man er.
Man ved det først den dag, begge snore forsvinder.
Så er du en fed lort.
Det er for sent. Jeg smed dem væk."
Hun har ret. Hvis man er en mand i 50'erne,
er joggingbukser farlige.
Det er alt for nemt at hive pikken frem.
Jeg opdagede, jeg tog pikken frem.
Jeg var kun halvvejs til toilettet.
Så blev jeg distraheret af noget.
Så råber min kone: "Hvorfor har du pikken fremme?"
Du er ikke på toilettet endnu!"
Så siger jeg: "Hey.
Jeg anede ikke, Olive Garden har salatbar."
DE DEGENEREREDE
Jeg er ikke nogen god feminist.
Jeg hører stadig R. Kelly.
Jeg glemte, hvor god musikken var, indtil dokumentaren kom ud.
Folk flipper ud. "Hvad gør vi med hans musik?"
"Selvfølgelig støtter jeg ikke noget nyt, han udgiver.
Medmindre det er fantastisk."
Men alt hans gamle musik kan der ikke ændres på.
Lytter man ikke til det,
er det som om, han kneppede de børn for ingenting.
Hør her…
Man støtter måske ikke krigen, men altid soldaterne.
Mand!
De piger tjente det her land.
De burde have de samme rettigheder som veteraner.
De skulle kunne gå i skole gratis og stige på flyet først.
Hvorfor får bedstemødrene lov at gå først om bord?
De har intet gjort for os.
De piger er grunden til, at vi har remixet af "Ignition".
Så I dokumentaren?
Jeg vidste ikke, han havde sex med børn, han holdt i huset. "Kelly, fang og slip."
Du kan ikke gemme et helt baskethold i kælderen."
De er sådan: "Vi taber vildt mange kampe.
Hvor er der en point guard?
Han havde nok sex med børn,
fordi de var på samme læseniveau.
Grin eller lad være. Jeg blev ignoreret hele min barndom.
Jeg ville hellere have boet hos R. Kelly.
Der ville have været så mange børn at lege med.
Det havde været fedt at lege tagfat.
R. Kelly havde en sang, der hed: "I Believe I Can Fly."
Hvis han troede, han kunne flyve,
troede han klart, han kunne kneppe børn og slippe afsted med det.
DEN MEST INTERESSANTE PERSON I RUMMET
Harmoniet.
Det dukkede bare op!
Harmoniet er et deprimerende instrument.
Men man kan ikke hade det. Det ligner en gammel mand med astma.
Guitaren er som en teenager. "Lad os tage stoffer. Kom nu."
Harmoniet siger: "Kan du sætte mig af ved templet?"
Det er første gang, det skabte begejstring,
at nogen nærmede sig et harmonium.
Det er normalt lydspor til begravelser.
Harmoniet er skønt.
Det har ikke brug for elektricitet.
Det er miljøvenligt.
Det er fattigdomssikret. Man kan ikke klage til regeringen
og sige: "Vi kan ikke udøve vores kunst uden elektricitet."
Regeringen siger bare: "Harmonium."
Vestlige instrumenter bruger elektricitet. Elguitar, keyboard.
"Må jeg spille elguitar?" "Nej, du får stød."
Hvad?
Det er interessant, hvordan det er lavet. Det består af træ og depression.
Og det er det eneste instrument, der lyder som ordet "nej."
Som "nej" i alle skalaer.
Jeg spurgte engang min lærer: "Må jeg spille guitar i dag?"
"Det kommer der intet godt ud af."
Og ikke kun på engelsk. På alle sprog.
Nahi
Jeg kunne begynde at græde, og I ville ikke kunne høre forskel.
Nahi
"Sikke en alap!" Nej, han græder.
Han græder.
HELT IMPROVISEREDE COMEDYSHOWS
-Vil vi skuffe jer? -Hvem ved.
Det ved vi ikke. Vi ved ikke, hvad der vil ske.
Nej. Og hvorfor, Thomas?
Fordi det er et improviseret show.
-Hvad betyder det? -Vi finder på alt.
-Hvad mener du med det? -Du siger noget. Jeg siger: "Ja, og…"
Så hvis jeg siger: "De frikadeller er lækre."
Så siger jeg: "Ja, og de er lavet af kød."
-Det er improvisation. -Nemlig.
Kom nu. Jeg blev kneppet sidst.
-Ja, du gjorde. -Ja.
Så kan du også gøre det igen.
Det ved jeg.
Du ved ikke, om han får os til det.
-Så vend dig rundt. -Værsgo.
Sten, saks, papir. En gang.
-Kun en gang? -Ja.
-Sten, saks, papir, værsgo. -Okay.
-Er det dét, du vil gøre? -Nej.
-Klar? -Okay.
Jeg ved, hvad du gør.
-Okay. -På grund af det, du viste.
-Jeg gætter den her. -Okay.
-Jeg er 100 % sikker på, jeg vinder. -Okay.
Jeg tror faktisk, jeg vinder.
-Okay. Ja. -Virkelig.
-Jeg er så sikker. -Det tror jeg også, du gør.
-Jeg tror, jeg ved, hvad du tænker. -Ja.
Okay, klar?
Nok derfor, jeg bliver kneppet.
Vi er dyr. Ikke mennesker, der knepper.
Der er samtykke.
Ja, to gazeller, der samtykker om,
hvem der knepper hvem
ved at slå sten, saks, papir en gang.
Klar?
-Okay. -Jeg ved, du taber.
-Det gør jeg. -Det tror jeg også.
Hvorfor er jeg bange?
-Det er lige meget. -Ja. Det har ingen betydning.
Det bliver bare optaget, så alle ved, hvis du taber.
Alle ved, jeg er dårlig til det her.
Du kan ændre dit svar.
Jeg ændret mit, hvis du gør det.
-Nej. -Heller ikke mig, din idiot.
-Klar? -Ja.
Sten, saks, papir, værsgo.
Tak! Det var alt.
Tak, New York City. I er de bedste.
-Mange tak, venner. -Tusind tak.
Tak. Gracias.
I har gjort det her fucking særligt!
I var fede. Hav en god aften.
Mange tak, mine damer og herrer.
-Mange tak. -Tak, alle sammen.
Tekster af: Sidsel Seeberg