EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Ok.
Denne skal her. Hvor legger jeg den? Greit, stram dette litt, og ok.
Motoren er nesten klar. Det hjelper at vi ikke blir beskutt.
Det har vi vårt nye reisefølge å takke for.
Skal Onkel Det-passet-fint bli med oss?
Godt å høre at ikke bare vi syns Keldor er mistenkelig.
Keldors våpen har samme våpenskjold som Adams sverd.
Evelyn ba meg finne Grayskull-ting. Ingen hadde de grønne greiene der.
Adam er smart. Hvis noe er galt, vil han nok føle det.
Hvorfor tørker ikke Keldor gulvet med dem og tar sverdet?
Han vil ikke skremme gutten til å bli sitt muskuløse alter ego
før Keldor kan få tak i sverdet.
Og kan vi stole på ham når han gjør det?
Hvis vi ikke kan det, stjeler vi den fra hans kalde, døde, benete hånd.
Beklager, nevø. Denne gjenforeningen burde skjedd for lenge siden.
Ikke for å være utakknemlig, men hvor var du?
-Hvorfor lette ingen? -Husker du ikke hva som skjedde?
Jeg husker ikke noe før jungelen. Ingenting om deg. Ingenting om meg selv.
Adam. Min bror, din far,
han er kongen av hele Eternos.
Jeg? En prins? Travende rundt i hvite tights med teit frisyre?
-Du mener det. -Dette er gode nyheter.
Du er en prins, det er jeg også. Vi er sønner av huset Randor,
Grayskulls arvinger.
Det er et ansvar du ble født til å oppfylle.
Derfor våknet sverdet da jeg holdt det første gang?
Grayskulls hemmeligheter har blitt gitt kongeslekten i et årtusen.
Vi skal bruke dets makt til å herske over dette landet.
-Jeg vil ikke herske. -Og hvorfor skulle du?
Ingen gutt skal behøve å bære maktens byrde alene.
Den er ingen stor byrde nå. Den gikk tom for kraft første gang.
-Du kan altså ikke forvandle deg? -Hvordan visste du at jeg kunne?
Sosiopatene med rakettkasteren sa det.
Onkel?
-Adam! -Gjetta riktig.
Adam!
Jeg henter førstehjelpsskrinet.
Du kan sprenge dem nå.
Oi.
Fortsett til Grayskull.
Jeg har Kraften!
Kraften er vår Den er i vår sjel
Åh
Kraften er vår Den er i vår sjel
Åh
Kraften er vår Hei!
Når kampen ender Blir vi legender
Og vi slår tilbake!
Vi skal forsvare!
Forsvare!
Vi slåss for seier
Vi slåss til slutten!
Vi slåss for seier! Kraften er vår, den er vi vår sjel! Hei!
Adam.
-Adam, våkne. -Teela.
-Klarte vi det? -Ikke akkurat.
Å, mann. Hvor mye stein er det?
Vet ikke. Alt sammen? Alle steiner som fins?
Magi har begrensninger. Nå ser jeg mine. Vi må ut.
Fort.
Krass? Cringer?
Det er bare meg.
Går det bra?
Jeg hadde på hjelm. Selvsagt går det bra.
Du vet hva jeg mener.
Jo da. Flott. Det er god plass her.
Under masse stein, og luft som snart tar slutt.
Ta det rolig. Vi har masse luft her nede.
Ikke sant?
Hvis du tok med mer da vi ble levende begravd.
Hva sa heksa?
Vi er kanskje på vei inn nå, Krass.
Så finner vi en vei ut sammen. Lover.
Skynd deg. Steinene svever ikke av seg selv.
Jeg får oss inn. Hold ut litt til.
Lett for deg å si.
Vi har ikke mye tid, tror jeg. Si at du kan få oss ned til dem.
Uten antigrav eller jordmaskin?
Hvorfor har du ikke antigrav eller jordmaskin?
Fordi det ikke var plass i sekken.
Hva er en sekk?
Ok, snakkende tiger.
Slapp helt av.
Jeg vet at jeg har den her. Hvor er den?
Aha. Jeg kan kanskje klare meg med denne.
Kan vi restarte skipet på avstand, bør eksplosjonen fjerne steinene.
Vi må bare ha nok plass til å få signalet ned.
Jøss. Du er en stor, sterk tiger. Liker du å grave?
Letter sagt enn gjort.
Det funker for meg også.
Jeg må finne en ny lærling.
Heldigvis for deg er det nok løsgjengere på barnehjemmene.
Her er jeg borte i et tiår, og så planlegger dere en familie.
-Jeg forventet at dere kverka hverandre. -Kan ikke du fly først, som kan veien?
-Jeg stoler ikke på dere. -Vi stoler ikke mye på deg heller.
Fint. Du er i det minste smartere enn for ti år siden.
Bytt kurs. Vi er nesten der.
-Adam? -Ja, Krass?
Si at dette ikke er som den gangen jeg krasjet.
Fordi dette føles som da jeg krasjet.
Bare vær rolig.
-Hvilken krasj? -Da hun mistet foreldrene sine.
Det tok dem tre dager å få henne ut av vraket.
-Hvordan overlevde han? -Hun hadde på seg farens hjelm.
-Utrolig. -Det beste jeg får til på kort varsel.
Jeg kan bare forestille meg hvilke vidunderlige ting du kan lage med nok tid
og materialer.
Kronis ga meg frie tøyler, så vi er vel likeverdige. Vent.
Vent.
Var det støtende? Det med tøylene? Jeg støtte deg.
Etter at jeg ga deg klørne dine tilbake.
Jeg er hyggelig, ikke sant?
Ville jeg spist deg, min venn, hadde jeg ikke trengt klørne.
Oi!
Er denne luftlommen stor nok til å få signalet ned?
Det burde holde.
La oss finne dekning. Når motorene starter, vil vi ikke være nær dem.
Du bør vurdere å advare våre allierte først.
Riktig. Beklager. Dette er min første redning.
Prins Keldor, det er fantastisk.
-Kronis, er du ikke enig? -Mer romslig enn antatt.
Tålmodig nå, Kronis.
Slottets vokter sverget på at jeg aldri ville finne det igjen.
Det gikk vel troll i ord.
Kjære, jeg er hjemme.
-Adam, gjør noe. -Jeg prøver!
Krass, jeg kan holde denne steinen i noen sekunder til.
-Kommer meg ikke videre uten hjelp. -Så hvordan skal jeg åpne døren?
Slå den!
Dere. Dette er Duncan.
Jeg skrur på motorene. Vær inne i skipet, slik at dere ikke eksploderer.
Ikke nå, men om noen sekunder.
Ok. Jeg håper dere er i posisjon.
Tre,
to,
en.
Skru den av.
Skru den av!
Vi klarte det!
-Jippi. -Jippi.
Hvor langt er det til Grayskull?
Forutsatt at onkelen din parkerte himmelsledene, er vi ganske nær.
Hva ville Evelyn med sverdet?
Få hevn på kong Randor. Hva ville onkelen din gjøre?
Han vil nok bli konge. Han begravde oss levende,
så han blir nok ikke så flink. Vi må skynde oss.
Alle, selv du, heksa,
jeg er så lei for at jeg ikke fikk oss ut derfra tidligere.
-Jeg rota det til og ga Keldor sverdet. -Jeg fikk raketten ut av kurs.
Sjefen min skjøt ut raketten, så.
Da det betydde mest, syns jeg at vi sto godt sammen.
Slottet Grayskull.
Da du drømte om dette stedet, var det så skremmende da?
Helt klart.
Store krefter skjuler seg bak portalen. Vi må være forsiktige.
Adam!
-Vent. -Vent.
Oi.
Kom vi oss inn? Eller ut?
-Burde vi dele oss? -Nei.
-De vet vel at vi kommer nå. -Hvis de fortsatt er her.
-Hvordan vet vi hvor de tok veien? -Vi får følge brødsmulene de la igjen.
-Hvem var hun? -Vokteren her.
Stemmen i hodet ditt?
Jeg tror at dette var hennes også.
Det tilhører visst deg nå, Teela.
Det vil at vi skal gå denne veien.
La oss finne ut hvorfor.
-Snakkende våpen er visst en greie nå. -Det er visst det.
Hva er dette for et sted?
Hvis dette var et skip, ville jeg ha sagt maskinrommet.
Vi tror vel ikke at slottet gjør seg om til et skip?
Romslottet er hjemsøkt.
Slipp meg.
-Hysj. De voksne snakker nå. -Slipp barnet.
Gi slottets krefter til meg fremfor broren min,
så har du en avtale, trollkvinne.
Ikke spøkelser, Krass. Bare ekko fra fortiden.
Fortiden min.
Som en flaskepost.
Riktig bruk av kraften krever valg av totem
når man mestrer sitt sanne jeg. Tenk deg nøye om.
Sverdet er soldatens verktøy. En som kjemper på andres befaling.
En maktens tjener.
Septeret, på den annen side.
Dette er totemet til en ekte hersker.
Så ta makten du fortjener, prins Keldor.
Hva gjør du med meg?
Du gjorde dette mot deg selv da du valgte kaos fremfor rettferdighet og lys.
Helbred meg eller dø.
Grayskulls krefter kan bare lokkes frem av en ekte mester.
Greit.
Virkelig? Gutten? I hvilken verden er han en mester?
La henne være i fred.
Å være mester handler om å forsvare de som…
…ikke kan forsvare seg.
Der er sverdet.
Nå eller aldri.
Ved kraften til… vel, deg, slottet.
Jeg har Kraften!
Sverdet gjorde ikke det for meg da jeg prøvde det.
Jeg lurer på hvorfor. Er ikke en bedre kjemper verdig nok?
En som tar avgjørelser uten å nøle.
En mester som ikke er et barn som leker mann.
-Hvorfor gjør du dette? -Jeg er døende, nevø.
Litt etter litt. Rammet av ødeleggelse etter én dårlig avgjørelse.
Jeg trodde du ville styre Eternos.
Jeg kan ikke gjøre det som en haug med forbannede bein, vel?
La meg gjøre dette enkelt for deg, mester.
Reaktiver kammeret,
ellers gjør jeg dem til monstre,
som meg.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen