Menkää kotiin, kyyhkyläiset.
Ehkä he ovat kotona.
Mikä rakennus se siis on?
Tämäkö?
Lopettakaa tuijottaminen ja vastatkaa.
Ketä kiinnostaa?
Tyttö kertonee meille, eikö?
Okei...
Mikä on asunnon numero?
2B.
En ole koskaan lyönyt ketään, mutta haluaisin kyllä.
Kunnon mäjäytys kelpaisi.
En murskaisi kenenkään kalloa tai mitään.
En jatkaisi, kunnes naisen hampaat lentäisivät,
ja hänen leukansa roikkuisi irrallaan.
En potkisi miestä kylkiluihin, kunnes rinta ja sydän litistyisivät.
Sitä en tekisi. Eikä Arthurkaan.
Hän kieltäytyy tappelemasta. - Tai olemasta mies.
En aio käyttäytyä kuin raakalainen vain, koska synnyin mieheksi.
Enkä halua tulla palkituksi siitä. - Hän ei halua tulla palkituksi, ystävät.
Herra Joe Lewis ei halua palkintoaan!
Pyytäisin sinua antamaan sen minulle, mutta se ei toimi niin.
Voisimme pitää nimen.
Minusta Arthur on oikeassa. Miehet kyllästyttävät minua.
Et sinä, Baker-rakkaani. Paitsi joskus.
Eivätkö naiset kyllästytä sinua? - No, tyhmät naiset. Ja amerikkalaiset.
Olet amerikkalainen nainen, Ida. - Toivottavasti et väitä, että naiset -
eivät tue maskuliinista identiteettiä. Sinä ainakin vahvistat miehisyyttäni.
Et antaisi luopua siitä. Eikä kukaan mieskään.
Eli sorranko sinua? Sinua ei lainkaan kiinnosta minun dominoimiseni.
Mitä me miehet voimme tehdä miesvaltaisessa järjestelmässä?
Tässä hallitsevassa sukupuoliluokassa, joka on ollut sellainen iäti.
Toivoisin jonkun olevan mieheni, jotta voisin rentoutua viikonlopun.
Niinhän se menee. Rentoutumista. - Voin olla miehesi.
Miehenä oleminen toki kiinnostaa, Suze. Mutta haluaisitko kasvaa poikana?
Arvosteltuna, kunnes käyttäytyy oikein. - Arvosteltunako? Miten pelottavaa.
Sanon vain, että me kaikki haluamme olla Stanley Kowalski.
En minä. - Kovana omasta voimastamme.
Menetkö liian pitkälle nyt, Suze? - Olet juutalainen, rakastat panemista!
Hän rakastaa sitä, kun häntä pannaan. - Meitä pannaan identiteetistä riippumatta.
Onko kaikki tämä puhe väkivallasta ja Stanley Kowalskista soveliasta?
Kahta ihmistä satutettiin pahasti. - Näin on.
Ei voi olla. - Älä epäile. He ovat kuolleita.
Eiväthän he sentään kuolleet, Arthur?
Kuolleita kuin emo -
Bambissa.
Kuulostat ilahtuneelta. - Hekumalliselta.
En voi hallita äänensävyäni.
Varmaankin paniikin ja shokin jälkivaikutusta, koska nämä -
huijarit ja hullut -
tietävät, missä asumme.
Asunnon numeronkin. 2B.
Arthur ei ole saanut nukuttua. Itsekin ihan tärisen.
Kävelen tarkistamaan lukon, kävelen takaisin nukkumaan.
Sitten yhtäkkiä näen Brandon näköisten riitapukarien jengin -
potkaisevan oven sisään!
Ja, no... - No mitä?
En tiedä, mitä tapahtuu heidän tullessa sisään, mutta mielikuva on hurja.
Se on ainoa mielikuva päässäni.
Haluatko soittaa vähän, Arthur? - Anna meille musiikkia.
Arthuria ärsytettiin. Katsokaa noita peuran silmiä.
Olet aika märkä rätti tänään, etkös?
Anna tulla. Kerro heille.
Joitakin miehiä muut miehet pelkäävät.
Joitakin miehiä toiset miehet haluavat pidellä.
Syleillä lämpimästi ja pelottomasti.
Jotkut ovat nynnyjä, mutta kiusaajia. Jotkut pelaavat mukana, mutta miesten -
maailmassa vertaillaan ja mitataan aina!
Näen itseni nyt verrattuna huoneessa oleviin miehiin -
ja jopa naisiin. Olenko tarpeeksi mies?
Onko yritykseni olla enemmän mies epätoivoinen ja ilmiselvä?
Tunnutte uhkaavilta. Kaikki teidän sukupuolistatuksenne!
Arthur ei ole nukkunut.
Olet ollut aina hyvä minulle.
Mukavasti sanottu. - En välitä sellaisesta hyvyydestä.
Myönnä, että huumorintajusi on kamala. - En.
Myönnä, ettei sinulla ole lainkaan huumorintajua.
Myönnän, että sinussa on upeita asioita, joista en tiedä mitään.
Nouse ylös ja suutele kaulaani. - Ei. Haluan palvoa sinua, haluan...
Haluan olla sinua alempana, suudella jalkojasi lattialla.
Ole mukana, Arthur.
Ole helposti tavoiteltava. - Nostan sinut.
Kyllä! Nosta ylös, anna kielareita!
Kaikkien mielestä olemme loistava pari. Kaikki rakastavat meitä.
Viimeiset suurenmoiset.
Haluan syödä hampurilaisen.
Olen päättänyt antaa sinun olla itkupilli suhteessamme!
Auta minua.
Auta nyt minua.
Vauhtia nyt.
Eikö ovimiestä? Miten kestätte? Olette toki 2B, mutta minä olen 10F.
Auta minua, luojan tähden.
Niin. Tule nyt, Susan. - Mitä haluat minun tekevän?
Auta naapuriasi.
Tämä on kuin kiirastuli.
Kaunis nainen aina edellä portaissa.
Mitä tapahtuisi, jos hänet saavuttaisi? Missä silloin olisi?
Taivaassako?
Vai jossain muualla?
Liity seuraani.
Tule nyt.
Oletko kuuluisa?
Minun pitäisi olla.
Mutta olen vain naimisissa.
Mutta minäkin olen. - Niin...
Olen nähnyt miehesi.
Missä? - Vakoiletteko kaikkea tuota roskaa ulkona?
Itse en ole siitä kiinnostunut.
Haluan taideteoksen. Hienoa taidetta.
Jotain suurta ja sotkuista, joka valtaa koko seinän.
Jotain abstraktia, tiedäthän. Odotin taiteilijan studiolla koko päivän.
Valitsin hienon ja suttuisen, kun yhtäkkiä mietin: 'Missä isukki on?'
Tiedätkö, missä hän oli? Gimbelsissä. Ostamassa taas kylmää pistorasiaa minulle.
Taas korvike miehelle, vaikkakin voimakkaampi ja kovempi.
Voi häntä. Ei edes tajua, että minut on ympäröity jättimäisillä vibraattoreilla.
Mutta ne eivät sovi asuntoon. Olemme slummissa.
Olen slummitähti, ja se on yhtä kurjaa kuin miltä kuulostaakin.
Näin kahden ihmisen tulevan murhatuksi eilen.
Niin, juuri niin.
Mahtailevaa ja pröystäilevää. En tarvitse tätä roinaa.
Olen vaimo, mutten vaimoke.
Vaimoke leveällä hymyllä ja monilla ovelilla tempuilla.
Alistuva, mutta kontrolloiva. Tiedäthän.
Minulla ei ole televisiota.
Rakas! - Billy-kulta! Käytä piilotettua avainta.
Minne se on piilotettu, Maureen?
Katso kasvista tai sen ison kiven alta.
Nuo eivät ole tytöille.
Täällä ei ole avainta, Maureen! - Eikö miehelläsi ole avainta?
Isukki ei tarvitse avainta vaan kartan. Tuo on Billy. Hän vie minut ulos.
Viekö miehesi sinua ulos? - Toki.
Mutta hän ei halua puhua kanssani sitten paikan päällä.
Mitä oikein ajattelin? Melillä on vara-avain. Billy-rukka.
Odota hetki!
Missä Arthur on? - Sängyssä.
Kenen sängyssä, pohdin tässä.
Samapa tuo. Annahan käsilaukkuni.
Eikö miehesi olekin hellä? Hän ei halua omistaa vaan rakastaa, eikö?
Olet tehnyt parhaasi löytääksesi herkän, taiteellisen sielun.
Hän ei löisi sinua koskaan. Etkö toivonutkin juuri sitä?
Jonkun hellän.
Tässä!
Mutta, mutta... Miehet kirjoittavat historian.
He ovat aktiivisia toimijoita.
He aloittavat, häiritsevät,
panevat.
Kukaan meistä ei halua tyhmää korstoa.
Entä jos haluaa tulla kuristetuksi vähän?
Vähän vain. Ei liian kovaa. Vain huvin vuoksi.
Ole kiltti, rakas...
Ongelmia nautinnossako? Mitä sitä tekee huvikseen?
Miesten suhteen molempia ei voi saada.
Eihän? - Väärä avain, rakas!
Mitä oikein annoin hänelle? Morsiusarkun avaimenko? Jessus...
Tässä. Ota kaikki.
Pidätkö kaikesta tästä roinasta?
En ole koskaan nähnyt tiskikonetta. Olen tiskannut tänään parikymmentä astiaa.
No niin. Suunnitelma on tämä.
Lapsena sitä on käsitys ongelmista.
Sitä pelkää olevansa pulassa äidin kanssa. Pahin mahdollinen skenaario.
Sitten sitä kasvaa naiseksi. Kenen kanssa sitten voi joutua ongelmiin?
Tästä totuudesta huolimatta olen joutunut ongelmiin.
Älä kuitenkaan huoli minusta. Minä lähden Eurooppaan.
Ota avain Billyltä lähtiessäni. Minä häivyn, sinä ruokit Taftin.
Hän on burmalainen. Varsin nirso pieni kissa.
En pidä kissoista. Arthurin mukaan olen käytännössä sellainen. Vihaan vettä,
muita kissoja ja kaikkia koira. - No, hän on peto.
Hän on kauhutapaus. Tulet vihaamaan häntä.
Ja voit käyttää mitä vain näistä vanhoista seksileluista.
No niin. Haluatko treenipaidan? - En. Arthur ei treenaa.
Annetaan ne kaikki Billylle. Hän tulee rakastamaan meitä aina.
Noin, kovempaa!
Hyvä!
Tule! Tule luokseni!
Olen varma, että pidät pupuista.
Toki.
Entä pennuista? - Niistä myös.
Entä karhunpoikasista? - Karhut ovat kamalia.
Vihaan karhuja. - Tässä ei niitä ole. Näetkö?
Ota se. Se on sinun.
Pidän kuvistasi. - Käänny, niin voin antaa lentosuukon.
Vain yhden pusun.
Puhalla yksi takaisin.
Anna tulla, minulle myös!
Lähetä se lentosuukko, akka. Raahaa perseesi tänne ja tarjoa juoma.
Tiedän, kuka olet. Klarinetti-Clyde. 2B.
2B.
Ollapa yksi, da-doobi-duu, yksi vain...
Missä tipusesi on? Hotelli Satakielessäkö?
Eikö missään?
Aiotko leikkiä kuollutta? - Minun -
klarinettini on mennyt rikki.
Mikä sääli.
Kauniit silmät. Notkeat sormet. - Se kuului isälleni.
Minulla ei ole isää. Jotkut sanovat sen tekevän heikoksi.
Olen kuin se Wheelerin ampiainen. Etiologisesti olematon.
Mitä? - William Wheeler.
Etiologi.
Hän tarkkaili miespuolista ampiaista -
ja hänen löytönsä oli -
ei mitään.
Ei käytöstä. Tarkoitan sitä. Ne eivät oikeastaan olleet olemassa.
Mutta sinä et ole sellainen.
Miehet pääsevät aina pälkähästä, mutta se ei minua kiinnosta.
No niin no, murhasta. - Hiljaa. Leikit tulella.
Rikoin klarinetin. Saatan rikkoa soittajankin.
Suze on kotona kuten kuuluukin.
En sanoisi niin. - Et sanonutkaan.
Sanonpahan vain, että olen yksin tänään, ja sinä olet jengisi kanssa.
Ennemminkin se on lauma villikoiria, jotka tottelevat murskauksen lakia.
Miten voi tulla 'Nuoreksi herrasmieheksi'?
Sitä syntyy oireena yhteiskunnan sairaudesta.
Kuule, 2B. - Nimeni on Arthur.
Arthur. Oletko luotettava?
Luotettavako?
Voitko pitää salaisuuden?
Minkä salaisuuden?
Se on salaisuus. Todella salaista.
En itsekään halua päästä pälkähästä.
No, avioliitosta.
Et tunne Suzea.
Mitä tiedettävää hänessä on? Olet nyt ympyröissämme.
Se on Suzen ongelma, jos hän niin haluaa.
Jengi odottaa. Olemme menossa tappelemaan.
Taistelette vain sisimmässänne.
Sait minut hyvälle tuulelle.
Näemmekö uudelleen? - Luulen niin.
Ole kiltti, rakas,
ole kiltti!
Nyt odotan kärsivällisesti, että joku pakkaa minut laatikkoon -
ja lähettää minut menneeseen.
Asiat tehdään eri tavalla menneisyydessä.
Persoonallisuusongelmani voivat jälleen vaikuttaa ihmeellisiltä.
Tavatkaa minut 'Maanpäällinen taivas' -rakennuksella Manhattan Bridgellä.
Napatkaa likainen taksi, jonka penkeissä on purkkaa.
En ole ainoa, joka on jumissa jossain kovassa ja liikkumattomassa.
Halusin vain tietää, mitä ajattelit.
Ja jos ajattelit -
roskapussia ruusupuskassa, se tarkoittaa,
että minä...
Ei, lakkaa soittamasta.
Mutta lupasit tanssimista, Dickie. Haluan mennä. Mentäisiinkö vain?
Tyttö haluaa lähteä. - Hän ei tiedä, mitä haluaa.
Lupasit bändin. - Sehän tuo on.
Bändit soittavat musiikkia, senkin apina.
Kuulehan. Olen herkkä. Haluan kuulla runoutta.
Ehkä en halua niin herkkää tyyppiä. Ehkä haluan jonkun karkean.
Se taidat olla sinä. - Aiheutatte kohtauksen.
Etsimmekin oikeaa kohtausta. - Lue vain se runo.
Pidin siitä maanpäällisestä taivaasta. Lue vain eteenpäin.
Et kuuntele ystävääni. Hänestä yritätte yllyttää. Hänestä -
teiltä puuttuu hyvät tavat.
En tiedä, mistä tulette, muttette vaikuta yläluokkaisilta.
Olemme köyhiä kuten te, mutta koulutettuja.
En ole köyhä, Dickie! - Emme ole tyhmiä.
Miksi kaltaisesi herkkä tyyppi haastaa riitaa?
Koska olen väärinymmärretty!
Lue runo, mutta aloita alusta. Haluan kuulla siitä purkasta taksissa.
Haluan tanssia, Dickie!
En aikonut lyödä sinua. Älä piiloudu. Olen herkkä herrasmies!
Miten tiesit tästä illasta? Kuka sinut kutsui?
Olemme Arthurin ystäviä.
Kuka tämä tyyppi on, Arthur?
Niin, Arthur. Auta vähän. - Olemme ystäviä. Älä painosta.
Hän on yksi murhaajista, eikö olekin? - Hän kuuluu siihen katujengiin.
Niin.
Mennään takaisin. - Anna pojille hetki aikaa.
Muuten saatat saada nenillesi kuten olet toivonutkin.
Ehkä haluan olla pelätty, mahtava ja vaikuttava.
Miten naisena saa kunnioitusta, Ida? - Helposti. Ole vain tylsä.
Miehet kunnioittavat tylsiä asioita. - Olen fantasioinut viime aikoina.
Siitäkö, että lyöt tyyppiä päähän pullolla Schlitziä?
Olet aivan takaperoinen. Me olemme se fantasia.
Olemme fiksuja ja haluamme pitää hauskaa. Meidän ei tarvitse ruikuttaa -
tai pomppia korkokengissämme saadaksemme tahtomamme.
Me valitsemme.
Haluaisin tärkeämmän työn kuin Arthurin tyydyttämisen.
Sinun tärkeytesi Arthurille liittyy siihen, miten voit satuttaa häntä.
Ei siihen, miten iloiseksi hänet teet.
Mitä avioliittomme sitten on? Ystävyys, joka alkoi seksuaalisilla -
eduilla, niinkö?
Niin... Sellaista on avioliitto.
Minulle riittää jo tämä seksikkyys.
Kauanko kukaan voi pysyä seksikkäänä? Miehistäkään.
He ovat toki aina tyylikkäitä. - Anteeksi...
En ole itse tyylikäs. - Jos olisin mies,
ostaisin rajun nahkatakin.
Minä olen ehdottomasti nainen ja nautin siitä todella.
Etenkin naistenvälisestä ystävyydestä. Imartelua, flirttiä.
Valheiden ja kauniiden sanojen virta. Jännittävä harraste.
Tarkoitan kyllä, mitä sinulle sanon.
Milloin? - Ei, älä! Ole kiltti!
Anna minulle kolikko.
Tarvitsen kolikon rakkautta varten.
Kadunkulma täynnä fantasiaa.
Lyödäänkö vetoa, että hän muuttaa mielensä?
Ole kiltti, älä...
Anna anteeksi...
Minulla ei ole suunnitelmia ja juonia.
Minulla ei ole toiveita ja unelmia.
Minulla ei ole mitään
Kun minulla ei ole sinua
Minulla ei ole hassuja haluja
Ei onnellisia loppuja
Eikä minulla ole mitään
Kun minulla ei ole sinua
Minulla ei ole onnea
Eikä varmaan koskaan enää olekaan
Kun jätit minut Saapui tilalle surkeus
Ja hän on ollut täällä siitä lähtien
Minulla ei ole rakkautta jaettavaksi
Eikä ketään, joka välittäisi
Eikä minulla ole mitään
Kun minulla ole sinua
Sinua, sinua, sinua
Tulen sinne heti.
En koskaan sanonut haluavani olla yksin.
Halusin vain olla rauhassa.
Eikö se olekin eri asia?
Varmaan vaan nuoret.
Jotain poikia. - Millainen sinä olit poikana?
Samanlainen kuin nyt.
Muuttuuko kukaan oikeasti? - Totta kai.
Minä muutun jatkuvasti. Haluaisin olla joku aivan muu.
Tuo on pelottava asia kuulla vaimoltaan.
Etkö haluaisi minun olevan kuka tahansa muu -
koko maailmassa?
No... Se ei ole sama asia.
Puhumme sinusta ja siitä, millaiseksi kehityt.
Emme sinun korvaamisestasi toisella. Puhumme Suzesta itsenään, emme magiasta.
Arthur?
Pelaisitko vähän? - En haluaisi tulla painostetuksi tänään.
Oletko vihainen minulle? - En, mutta et usko minua.
Rakastatko minua sitten?
Minä...
Olen herkkä ilmapiirille.
Tiedät, että rakastan sinua.
Näytän sen epäsuorasti. Mutta et voi tehdä jotain eri lailla -
ja odottaa minun ymmärtävän.
Rakastatko siis minua?
Rakastan sinua toistaiseksi, Suze.
Mutta alan huolestua siitä, millainen sinusta on tulossa.
Mutta sinäkin tulet muuttumaan.
Miksi niin? - En tiedä.
Muutumme toisillemme. Eikö se mene niin?
Voi ei... Suze!
Menen alas! En välitä! - Entä jos pyydän, ettet menisi?
Pelkkää puhetta! He olisivat jo tappaneet meidät, jos olisivat halunneet.
Luulin rakkautemme olevan tätä vahvempaa.
Saat turpaasi siellä, Suze!
Minä olen kuningas täällä! Älä unohda sitä.
Suze?
Minä olen kuningas täällä! Älä unohda sitä!
Tarkkailen täällä. Älä häiritse meitä.
Muru...
He säikäyttivät meidät todella.
Asuntosi vaikutti piilopaikalta.
Voimmeko piilotella täällä hetken?
He eivät edes olleet siellä, ehkä he...
Aika häipyä, Teddy.
Ei mikään varsinainen palatsi.
Avaimeni...
Minun avaimeni!
Arthur!
Teidän pitäisi pyytää minua istumaan.
Billy.
Etsin hoitoa, mutta täällä on kuollutta.
Luulin olleeni täällä vääränä iltana, mutta sitten törmäsin teihin,
joten kenties kaikki ei ollut turhaa.
Oletteko treffeillä? - Arthur toi minut.
Näimme osoitteen lehden takasivulla ja halusimme kokeilla.
Ehkä olen vanhanaikainen, mutta pidän miehestä, joka ottaa ohjat.
Arthur ei ole sellainen. - Sitten Arthur on höntti.
Kuulostaa ehkä kornilta, mutta Arthur kieltäytyy olemasta mies.
Mikä sitten olet, Arthur? - Olen mies, en vain tunne tarvetta -
käyttäytyä miespuolisesti.
On vaikea uskoa, että edes synnyin mieheksi.
En ole koskaan ollut niin mies, että voisin väittää olevani sellainen,
joten ehkä en olekaan. - Vau.
Mutta et ole nainenkaan. - Ei tietenkään.
Minulla on kysymys sinulle, Billy.
Mikä oikeasti on mies? - Sepä se.
No, voinemme aloittaa haarovälin tutkimisella.
Höpsistä. Minun oletetaan samaistuvan muihin miehiin,
mutta olevan samaistumatta naisiin.
En voi jakaa heidän tunteitaan, koska meidän pitäisi olla vastakohtia.
Entä nussiminen? Eikö se saa oloasi miehisemmäksi?
Joskus tuntuu siltä kuin Suze olisi minun sisälläni.
Minulla on tästä mahtava teoria.
Jonakin yönä kerron sen vielä teille. - Kerro nyt! Haluamme kuulla sen nyt.
Oletpa pomottava lehmä. - Tarjoamme sinulle juoman.
Ihan kuin jaksaisin opettaa tyhmyriä ja tämän lepakkoa olemaan cool.
Hyvää yötä, Billy. - Ei!
Otetaan vielä Gin Rickey. Sitten Arthur voi tanssia kanssasi.
Planeetta Manhattan kutsuu Saturnusta, Suzie.
Miehesi on täällä jonkun muun vuoksi.
Tiesin sen kyllä.
Miksi sitten elätte suuressa valheessa?
Rakastamme toisiamme.
Jestas. Huvittavaa.
Istu alas, sisko!
En ole siskosi, herra. Ja hän ei käyttäydy kuin nainen,
vaan kuin homo.
Sama koskee sinuakin.
Ajattelemme ulkonäköämme ja esitämme roolejamme koko elämämme!
Me olemme taidetta, Arthur! Ostaisin tämän ja laittaisin seinälle.
Mies ja vaimo, 1956.
Kuka sen ostaisi?
Kuule, Joanne. Lupasit tarkkailla puolestamme.
Sait olla mukana vain, koska lainasit isäsi autoa. Ole hiljaa.
Heitä kyyneleesi tuhkakuppiin, kuuletko?
Hemmetin apinat!
Jos he ovat apinoita, minäkin olen. Miksi edes pidit minusta alussa?
Tiesit minun olevan kireä ja hitaasti lämpiävä.
Niin tytöt tekevät. Kesyttävät pedot.
Tarkoitan, että olet kiva nyt, mutta tulet muuttumaan.
Joko te tai koko maailma on harhainen.
Et voi vetää Mikki Hiiri -kohtausta. Silloinhan jättäisit hänet.
Puolusta minua, Dickie. Kerro heille. - Ihan kuin Bev.
Ihan kuin upea Bev konsanaan.
Bev väitti, ettei oikeaa miestä ole olemassakaan.
Miehet muka kokoontuivat ja päättivät, millaista on olla mies.
Kuin minulla olisi miehen naamio, ja yrittäisin voittaa kaikki.
Kuin yrittäisimme aina voittaa toisemme. Ei vaan jengissä, vaan koko maailmassa.
Hän todella halusi isän.
Millaista on edes olla aito? - Ei, Teddy. Sinä olet sellainen.
Olet siirappinen mehiläinen.
Onko sinulla tyttöä? - Tuki hänen suunsa, Dickie.
Entäs tämä? Ettekö te pidäkin kilpailemisesta?
Haluatte voittaa palkinnon ja todistaa toisillenne, kuka on paras.
Pelataan peliä. Voittaja saa jotain parempaa -
isältäni kuin auton osia. Entäpä -
hänen rannekellonsa? - Entäpä hänen tyttärensä?
Kello sopii. Miten peli menee? - Se on yksinkertaista.
Teidän täytyy avautua ja sanoa jotain rehellistä.
Teidän on oltava haavoittuvaisia ja herkkiä tunteidenne suhteen.
Paras voittaa. - Oletko pöllyssä?
Miten arvioit sellaisen asian?
Emme ole tyttökavereitasi, piru vie.
Minä teen sen.
Haluan tehdä sen. - Ei.
Dickie voi aloittaa. Sano se asia, Dickie.
Sanoit teidän kaikkien taistelevan rankaisevaa maailmaa vastaan.
Ettette kasvaneet koskaan aikuisiksi, ja nyt liikutte laumassa kuin eläimet.
Tiesitte muissa miehissä olevan jotain, miltä teidän olisi suojauduttava.
En sanonut noin oikeasti, Joanne.
Minä aloitan.
On olemassa asteikko,
jolla te minua arvioitte. Nyt arvioin itseänikin sen perusteella.
Asteikko johonkin kuulumisesta.
Minä -
elän sen mukaan, miten minua arvioitte, koska olette minulle pakkomielle.
Pelkään teistä jokaista.
Pelkään, etten koskaan riitä, koska te olette jo todellisia miehiä.
Ei!
Olette jo mennyttä. Haluatteko kuolla kahdesti?
Rakas Dickie ja ihana Joanne. - Anna avaimemme.
Ettekö näe, kenen kanssa pelleilette? He vievät teiltä kaiken.
Itse en halua mitään. - Entä jos teemme sopimuksen?
Meillä ei ole mitään arvokasta, mutta tiedän yhden naapurin, jolla on.
Pidätte varmasti Gimbelsistä? He ovat sitä paitsi Euroopassa, ehkä ikuisesti.
Entä jos vaihdamme heidän avaimensa omiin avaimiimme?
Vaihdetaan. - Hän valehtelee, Teddy.
Meillä ei ole kuin vastapäätä istuva ihminen.
Emmekä tiedä mitään muuta kuin sen, mitä hän sanoo.
Kyselen vaihdosta.
Etsin sinut myöhemmin. Älä etsi minua.
'Etsin sinut myöhemmin. Älä etsi minua.'
Mahtavaa.
Maureen ei ole yläkerrassa. - Tiedän hänen sijaintinsa sinua paremmin.
Pidän asustasi, orhi. - Et saa punaisia ruusujani.
Siirry.
Kerro nyt vain se teoriasi, jooko.
Elämme kuolevalla planeetalla, joka on täynnä mahdottomia esteitä.
Tule ylös, Billy-kulta. - Tulossa.
Ole kiltti, rakas...
Ole kiltti...
Ole kiltti, rakas...
Ole kiltti...
Älä tule kaupunkiin, jooko.
Äitisi kieltäminen on tehokkain tapa varmistaa,
että hän tekee juuri sen asian. Se ei liene yllätys.
Suzella ja minulla on nyt asioita. Kertoisin lisää, jos tietäisin,
mutta en tiedä mitään. - Mökötät vain. Istuksit toimettomana.
Muistatko, miten iloinen poika olit? - En.
Poikani, huolehtivat mielemme tekevät meistä niin hyviä -
soittelemaan piippujamme. Olemme siinä samanlaisia.
Arthur on ulkopuolinen.
Mikä häntä vaivaa?
Onko hän -
liian uppoutunut itseensä?
Pitäisikö hänet suoraan laskea menetetyksi tästedes?
Onko kyse hänen ulkonäöstään vai käytöksestään?
Jos hän vain lopettaisi ulkopuolella olemisen, jengi hyväksyisi hänet -
ja kutsuisi mukaan.
Toki.
Kuulostaa... Niin...
Haluan olla onnellinen poika.
En halua vahvistaa sukupuoltani miksikään.
Haluan kokea oloni mukavaksi miehisessä seurassa ilman todistelua.
Todistelua siitä, että olen luolamies...
Olen jo hoitanut sen homman, enkö? Enkö mennytkin naimisiin?
Olen huomaavainen aviomies ja rakastan vaimoani.
Tulen kuolemaan hänen käsivarsilleen. Eikö niin, isä?
Isä?
Enkö tulekin?
Ei se ole niin traagista, Arthur. Vaikka olemmekin kaikki tragedioita.
'Mikä hankala tapaus onkaan mies.' Hamlet.
Tiedät loput.
Minun pitää seurata vaimoani. - En suosittelisi sitä.
Enkä aio kertoa äidillesi mitään.
Hyvää yötä, poikani.
Mies ei minua ilahduta.
Ei...
Eikä nainenkaan.
Minulla on lipuke.
Lippu esitykseen, kenties?
Näytökset Bijou 52:ssa ovat kello 21.00-04.00.
Illan elokuvat ovat 'Poikavanki' ja 'Paini kanssa pirun'.
Seuraava näytös alkaa kuuden minuutin päästä ja maksaa dollarin ja 15 senttiä.
Saisinko vilkaista vähän?
Haluan nähdä, onko eräs tuttuni siellä.
Näytät aivan mieheltäni Arthurilta.
Arthur-rukka.
Kahdella dollarilla voit vilkaista. - Äsken se oli halvempi!
1,15 pojille ja 2 dollaria tytöille.
Tunnetko miestä nimeltä Teddy?
Yleensä käyttää nahkatakkia, jonka selässä lukee 'Nuoret herrasmiehet'.
Onko hän miehesi?
Kyllä vain.
Tietääkö hän sinun olevan miesmäinen?
En ole sellainen.
Mitä miehesi teki, että sinun tarvitsee jahdata häntä täältä?
Paitsi jos etsit häntä juuri tämän takia.
Tämä jatkuva tarve olla pari -
on niin vahva.
Kuin ikuinen kumppanuus. Sitten sitä unohtaakin itsensä.
Pariutuneena unohtaa ihmisenä olon ja kaiken sen tuskan.
Ja miten vaikeaa on selviytyäkään.
Mieheni Teddy.
Hän on ollut niin hellä minulle, vaikka olen halunnut olla kova hänelle.
Miten voisin koskaan antaa hänelle haluamaansa?
Aion kysyä häneltä. - Kirjoitatko kirjaa?
Vilkaise ympärillesi, vankilanjohtaja. Kukaan heistä ei halua puhua kanssasi.
He eivät edes pidä tytöistä. He eivät tulleet flirttailemaan.
Tunnetko tyypin nimeltä Teddy?
Oletko kuullut 'Nuorista herrasmiehistä'?
Tiedän ne raggarit. - Niinkö?
Tuleekohan Teddy tänään tänne? - En tunne Teddyä, Freddyä -
tai Serengetiä.
Mutta säikäytinpäs yhden niistä viime kuussa.
Tein paljon vahinkoa. Vieläkin vähän kuvottaa.
Teidän pitäisi lähteä. Älä huijaa.
Aion vain odottaa tässä Teddyä.
Mitä touhuat? - Et kuuntele.
Istut rikollisten keskellä.
Puhallan pilliin viiden sekunnin kuluttua.
Kannatta häipyä kolmen kohdalla.
Näytänkö karhulta?
Vai kenties sialta?
Sainpas sinut.
Minä huomasin sinun seuraavan minua. - Ja sinä seurasit häntä.
Se pupu haluaa pomppia.
Hän luulee olevansa kova jätkä, joka ratkaisee suuren mysteerin.
Hän pitää jännityksestä. Minulla ei ole hänen avaimiaan, vain hänen miehensä.
Se, mitä teitte sille tytölle,
oli sairasta.
Mitä tarkoitat? - Sekopäistä.
Mielipuolistako? Kuule, haluatko menettää hallinnan?
Minä...
Minä en ole hallinnassa.
Sitä voi joko esittää coolia, tai vain -
olla cool.
Minä... Minä soitan klarinettia.
Soita minua. Soita kanssani.
Kuka teki sinut? Enkeli vai paholainen?
On vedettävä raja,
jotta tietää, missä raja on,
kun sen ylittää.
Oletko koskaan ylittänyt sitä?
Ehkä jonkun bändisi tyypin kanssa.
En... En ikinä ajatellutkaan heitä.
Etkö koskaan?
Teddy, enkelini...
Sinun ei tarvitse olla tappaja.
Ainakaan en ole jäykkä muusikko.
Olen tosiaan jäykkä.
Voisit olla suosikkini.
Todellinen suosikkiko?
Se menee ohi.
Sanoi itkevä mies metrolle.
Luojan tähden, Teddy...
Suze?
Olet vaimoni.
Ja olet fantastinen.
Emme ole taviksia, vaan jotain muuta.
Mutta olemme toistemme koukuissa ja kykenemme rakastamaan hulluna.
Meidän täytyy vain selvittää asia.
Selvitämme kaiken yhdessä, ja sitten siitä tulee uskomatonta.
Suze?
Hei, Suze?
Olen kotona, muru.
Tulehan sänkyyn.
Lukitsitko oven?
Mikä järki siinäkin olisi?
Se olen minä. - Arthur!
Onko klarinetti yhä rikki, Arthur?
Yhä rikki. - Jos kerrot isällesi siitä,
joudut ongelmiin.
Olemme aikuisia. Ei meillä ole ongelmia.
Lakkaa sitten rankaisemasta meitä.
Minä teen, mitä haluan. Olen villi ja vapaa!
Sydän kylkiluiden takana. Kuin lintu häkissään.
Anna sen lentää vapauteen.
Kukaan ei yritä lipoa sinua kuntoon, Susan-rakas.
Olemme vain iloisia, että pöydän terävin veitsi on hillolle.
Ida yrittää sanoa, ettemme tarvitse tällaista kitkaa.
Anna hänen puhua itse. - No minähän sanon niin.
Senkin pervo, Suze. Avaa se.
Arthur, senkin surkimus, avaa ovi.
Istukaa alas, snobit.
Älä ole niin itsepäinen.
Anna vain sen luksusasunnon numero.
En usko, että teidän pitäisi. - Mitä?
Ai täräyttää vaimoasi nenään?
Se on 10F. Menkää jo.
Tulkaa mukaan, te kaksi.
Vahtikaa heitä.
Tapasin räätälin Bijou 52:ssa. Hänellä oli turkistakki.
Näin Monty Cliftin.
He olivat treffeillä. Katsoin kahden pojan vedenalaista painia.
Sitten poliisi teki ratsian.
En tiedä, mikä ongelmasi on, tai mitä sinun täytyy tehdä.
Tee se jonkun toisen kyrvällä toisella kertaa.
Ole hiljaa!
Rouva. Istahdahan tänne.
Hei, Dickie.
Hei, Suze.
Hei, runopoika.
He ovat ylhäällä pitkään. Paljon isoja ja painavia -
luksustuotteita.
Meillä ei ole...
kiirettä.
Päästä minut vessaan. - En.
Olisit valinnut paremmin menemällä kansallispuistoon -
ja nainut karhun. Tuolla ei varmasti ole vittua.
Ulos!
Voi, Dickie...
Selviät kyllä. Olet terve ja tasapainoinen nuori herrasmies.
Olet ihan okei.
Eikö hän tappanutkin Joannesi?
Sinä pyysit sitä!
Hoidetaan hänet myöhemmin. Tämä on meidän salaisuutemme.
Sopiiko, muru? Kuuletko?
Arthur?
Hän halusi meidän pelkäävän miehuuttaan, jotta emme pelkäisi omaamme.
Voi luoja... Isukki?
Isukki? Ei, isukki...
Isukki?
Voi, isukki...
En ole kenenkään vaimo.
LOPPU