Loistavaa työtä!
Olkapäät!
Steppaa murheet suohon.
Tunnin ajaksi onnistuin unohtamaan.
Hienoa steppausta, tytöt! Ja Colin myös.
Eteenpäin!
Erinomaista!
Nivelet liikkumaan! Juuri noin.
Nilkat! Yksi, kaksi, kolme, neljä, kädet! Kaunista!
Paikat! Ja alas!
Mahtavaa, kaverit. Tosi hyvä!
Hengähdystauko ja sitten loppujäähdyttely.
- Mahtavaa. - Tosi hienoa.
Parempi olo?
Kyllä.
Olet luonnonlahjakkuus.
Tuollaiseksi kompurajalaksi.
Unohtuivatko murheet?
Niitähän riittää.
Onko Buradeena tosiaan vastaus?
Toistaiseksi. Rubyn vuoksi.
Itsekäs Donna toivoo, että tulette kaikki takaisin.
Olen kaivannut Raftereita.
Entiset Rafterit ovat poissa. Ajoivat pois vuosia sitten.
Jäimme sitten aloillemme, mutta emme selvittäneet asioita.
Mutta näet yhteisen tulevaisuuden pariskuntana?
Jossain muodossa.
En vain tiedä missä.
Loppujäähdyttely.
Tanssimaan, tytöt.
Pidän hymyn kasvoilla Donnan vuoksi.
Okei.
Nyt käsivarret liikkeeseen.
Heilutellaan. Kurotellaan. Hienoa.
Nauttikaa.
Äiti tuli hyvästelemään. Nyt hän on steppauskurssilla.
- Sinun pitäisi kuvata. - Niin.
Donna voisi hihkaista: "Töpinäksi!"
- Mikä on vialla? - He lopettelevat.
Vahdihan oluttani.
Hän ei ole oma itsensä tänään.
Ei ole kuplivalla tuulella.
Kiitos kengistä. Tulen aina uudelleen, jos palaan.
Pärjäsit hyvin.
- Et kai kuvannut? - En. Katso.
Voimmeko jutella?
Jäähyväisjuoma odottaa.
- Tiedät, etten satuttaisi Rubyä. - Et tahallasi.
- Netti on täynnä sekopäitä. - He ovat yleisöäsi.
No, jotkut.
Halusin pyytää anteeksi. Pilasin Observation Earthin jutun.
- Halusin vain auttaa. - Ja hyötyä itse.
- Se oli hauskaa. - Otat yhteyden seuraajiisi. Tajuan sen.
Eikö sen voisi tehdä asiallisessa hengessä?
Elämä on muutakin kuin vitsailua.
Minulta odotetaan pöljäilyä.
Mainokset, tavarat. Tienaan niillä rahani.
Sinulla on miljoona seuraajaa. Tekisit jotain hyödyllistä.
Luento on ohi.
Olet oikeassa. Otan sen puheeksi, vaikka menettäisin seuraajia.
- Onko sellaisilla väliäkään? - Totta tuokin.
Ben ja Cassie odottavat Kreikkaa innolla.
Minä ja Retta myös.
Olet hyvä ystävä.
Jos se ei mahdu autoon, voin tehdä muita järjestelyjä.
Julie. Suosikkimaalaukseni suosikkilahjakkuudelleni.
Muistutukseksi, että hän muistaa maalata.
Jätän sen tänne. Tulen takaisin.
Tai ehkä et. Kiitos paljon, Charles.
Mahdutamme sen jotenkin.
Se on liian hyvä Buradeenalle.
Ruby ei innostu paluusta.
Isä tulisi, jos pitäisimme päämme. Äiti antoi periksi.
Katso toisesta näkövinkkelistä, Ruby.
Kuivuus, tulipalot, kaivokset.
Maaseudun kaupungit ovat ilmastotaistelun keskiössä.
Eikö kannata olla siellä, missä voit vaikuttaa eniten?
Mieti sitä.
Anna sille eräälle anteeksi.
Voit tulla käymään koska vain, Charles.
Tuon maalit ja telineen.
Pidetään yhteyttä.
- Voit tulla illalliselle. - En, mutta kiitoksia.
Hyvä on. Heippa!
- Heippa! - Heippa!
-Au revoir! - Miten ihana ele.
Viet minut pois hänen luotaan.
Vien sinut kotiin isän luo. Ja Paddon.
- "Charles tietää kaiken", eikö? - Jep.
Kiitos, että saimme olla näin pitkään.
Piditte meidät varpaillamme.
Ennen päivällistä on aikaa...
Niin, pitänee jatkaa.
Mietin sitä.
Hyvä.
Se, mitä hän sanoi, on tavallaan totta.
Mutta täällä on enemmän ihmisiä kuulemassa viestini.
Ehkä liikaakin.
Täällä voi hukkua massaan. Buradeenassa erotut.
Voit vaikuttaa enemmän.
Eikö tämä ole vähän karannut käsistä?
Menihän se aika hulluksi.
Täytyy saada jalat takaisin maahan.
- Kaipaathan isääkin? - Tietysti.
Hän ei ole sanonut niin, koska halusi meidän päättävän,
mutta hänkin kaipaa meitä.
Ehkä saamme muutettua isän mielen myöhemmin.
Täällä tapahtuu paljon enemmän. Vakuuttele häntä, äiti.
- En voi pakottaa häntä. - Voit toivoa.
En ole enää varma, mitä toivoa.
Luulin olleeni.
Lapsien pitäisi olla hämillään.
Kasvamiseen kuuluu sen ymmärtäminen, että vanhemmatkin ovat haavoittuvaisia.
Arvostaisin tukeasi.
Olet tosiaan hukassa.
Niin olen.
No, Paddoa on kai ollut ikävä.
- Ja Rosea ja Taraa. - Siinä näet.
- Ehkä Charles on oikeassa. - Näemme sen.
No kokeillaan.
Tulehan.
Olet hyvä tyttö.
- Päivällinen on valmis. - Kiitos.
No niin. Syödään. Huomenna on pitkä automatka.
Sinun jälkeesi.
Matka mihin?
Etsimään mitä?
Kysyn, kun hän tulee.
Saat kuulla. Kiitos, Rach.
- Tekikö Eddie maalin? - Maajoukkue haluaa hänet.
- Taasko Rach? - Niin.
Kolme puhelua päivässä? Luulin, että OE haudattiin.
Niin haudattiinkin.
Vauvanko takia?
- Onko kaikki hyvin? - On.
- Ei mitään vakavaa? - Ei pitäisi olla.
Minä kerron äidillesi. Älä kerro veljellesi.
Melkein perillä.
Mutta minä en. Lähelläkään.
Tiedän vain, että pienet muutokset eivät riitä.
Ruby! Mummi!
- Onpa iloinen vastaanotto. - Hei, Rubes!
Hei, kultaseni.
- Mukava nähdä sinua. - Joo.
- Hei. - Hei.
Hei, Rubes.
Hei.
Meillä kaikki hyvin?
Joo. Entä sinulla?
Vieläkin vähän koskee.
Olen ylpeä tytöstäni.
Sontaa kakasta?
Oikeasti? Useimmat lapset todella suuttuisivat.
- Et ole kuin useimmat. - En todellakaan.
Kaikki hyvin?
On.
Mene sisälle.
Tulit takaisin! Ei isointa. Ota tämä.
Otan ison.
Sitten yhtäkkiä, tuona iltana...
Miltä tuntuu?
- Palaaminenko? - Niin.
Vähän oudolta.
Haluan ehdottaa jotakin.
Vanhat tavat jähmettävät, joten ehkä ne täytyy rikkoa,
jotta voi löytää uusia.
Samoin tein.
Siis...
Miksi et lähtisi katsomaan Rachelia?
Olisit siellä, kun hän synnyttää.
Tiedän, että haluaisit.
- Nykiin? - Auttaisit häntä.
Saisit aikaa ajatella tunteitasi.
- Palasin juuri. - Helppoa, kun tavarat on pakattu.
Entä Ruby?
Kaipaamme kahdenkeskistä aikaa.
- Ben huolehtii isästäsi. - He lähtevät Kreikkaan.
Eivät vielä vähään aikaan.
Sinun valintasi.
Mitä sanot?
En vain voi ilmestyä sinne.
Viimeksi hän puhui taipumuksestani sekaantua.
- Pitäisi kysyä. - Kysyin jo.
Hän mietti asiaa. En painostanut. Hän suostui.
- On mielissään. - Sanoiko hän niin?
Hän oli ajatellut pyytää sitä itse.
Ei vain halunnut mutkistaa asioitamme.
- Mutkistaisiko se? - Vain jos annamme.
Et kai työnnä minua pois?
Ei, haluan että tartut mahdollisuuteen. Ota aikaa itsellesi.
Monet miehet eivät tarjoa sellaista.
Haluan sinun hymyilevän jälleen.
Mikä häntä vaivaa, Nathan? Äitihän palasi juuri.
Ei mitään järkeä.
Meidän pitäisi puhua molemmille yhdessä.
Jos emme me, niin kuka?
Minulla on idea. Pidä lauantai vapaana.
Kerron, kun asia on selvä.
Okei, hei sitten.
Voisitko tuurata minua viikonloppuna?
- Toki. Miksi? - Hätätilanne Buradeenassa.
- Isäsikö? - Hän on kunnossa. Terveys siis.
Vain hullu idea. Puhuin Nathanin kanssa.
- Kuinka hän voi? - Hyvin. Asettuu.
Sinä siis välität?
Anteeksipyyntö oli suloinen.
Ehkä olen epäjohdonmukainen. Muuta työvuorolista.
Kiitos.
Tessa, Ben Rafter tässä.
Tekisitkö palveluksen?
- Nukahdin odottaessa. - Ei tarvitse herätä.
- Heräsin jo. - Sain idean.
- Kuulostaa lupaavalta. - Se auttaisi äitiä ja isää. Ehkä.
- Minulla on parempi idea. - En voi uskoa isää.
- Hän möhlii omat asiansa. - Myöhemmin.
Kai se voi odottaa.
Se voi.
Tuntui oikealta kiertää kehää.
Olisiko Rachelin luo lähtö välttelyä?
Käytinkö lapsia yhä tekosyynä?
Tekikö Dave samaa?
- Missä kaikki ovat? - Hei, unikeko.
Äiti ja Nathan kävelymeditaatiossa, mitä se tarkoittaakaan.
Paddosta ei tietoa.
- Voinko mennä Taran luo? - Toki.
- Luulin, että luovuit tuosta. - Kunnostan vain myyntiä varten.
Joskus elämällä on viesti.
- Mikä se oli? - Lopeta, kun olet vielä elossa.
Niin.
No, mitä aiot tehdä tästä lähtien?
Jotakin, mikä ei vaaranna henkeäni.
Käy järkeen.
Olen iloinen, ettet kuollut.
Minä vielä iloisempi.
Sinulla on siis aikaa.
- Mihin? - Liityt tuekseni.
Seuraavaan ilmastoprotestiin. Hyvä, isä!
Hyvä isi. Kuka on isi?
Tulehan tänne.
- Isä! - Otan kiinni.
Meditoi, unohda lääkkeet.
Rauhallisempaa kuin steppausterapia.
Löysitkö vastauksia?
En selviä. Sinä?
Luulen, että työ riittää tällä erää.
- Niin. - Siispä...
Rach.
Mitä? Kerroinhan. Hän on innoissaan.
Ei, tarkoitan, mitä itse ajattelet.
Luulen, että hän tarvitsee minua.
En halua kuulostaa kylmältä, mutta oikeastiko?
Kuulimme raskaudesta todella myöhään.
Hän järjestää asiansa.
On helpompaa, kun se on vielä vain ajatus.
Siitä tulee pian todellista. Ja aion olla tukena.
- Selvä. - Olen korkeintaan pari kuukautta.
- Pari? - Jos hän tarvitsee.
- Mitä jos löydät etsimäsi? - New Yorkissa?
- Niin. - Älä nyt!
Suuri kaupunki, paljon annettavaa.
Oletko varma, että lähdet vain Rachelin vuoksi?
Voimme jutella siitä. Piknikillä.
Piknikillä?
- Mikä piknik? - Kaikki yhdessä. Benin idea.
Nathan vihjasi, että joku aikoo puhua.
- Mistä? - Sinusta, minusta, meistä.
New York huolestuttaa heitä, ja tulin juuri.
Minun pitäisi asettua.
- Ei se ole heidän asiansa. - He ovat eri mieltä.
Olemme tulleet siihen ikään.
- Lapset kertovat, mitä tehdä. - Emme ole niin vanhoja.
- Olisimme tosi vanhoja. - Olemme siinä iässä.
Rollaattorit esiin.
Haista home, Greta Dagberg.
Haista hiili! Älä ryttyile minulle, törppö!
Hyvä, Rubes!
Tarvitsemme ympäristökerhon muuttamaan hänen kaltaistensa mielen.
- Joo. - Voisimme tehdä lehden.
- Rehtori ei anna. - Suostuttelen hänet. Mukana?
- Jos Rosekin. - Toki.
Rubes, tulehan. Tuli muutos suunnitelmiin.
Heippa.
31.
- 37 - Miten menee?
41!
- 43, 47... - Outoa.
Alkulukuja. Auttaa, jos pissa ei tule.
En ole päässyt 51:n yli.
Hän ei muista eilistä, mutta muistaa alkuluvut.
Jotkin asiat jäävät päähän.
- Mihin menemmekään? - Buradeenaan.
Perheen piknikille.
No sitä ei haluakaan jättää välistä.
Menetämme hänet, kun vanhatkin muistot katoavat.
Vähän kuin äidilläkin.
Hän on tainnut unohtaa hyvät ajat.
Tämä toimii siis muistutuksena?
Lempeänä sellaisena. Eikä vain hänelle.
Isäkin tarvitsee herätyksen.
- Salaperäistä. - En voi paljastaa.
Sanon sitten. Olen taikauskoinen.
- Parempi olla aina kyydissä mukana, sanon. - Mennään.
Tiedän, mitä teen.
Toivottavasti.
Katsokaa tätä!
Kaunista.
- Hei. - Ole hyvä, kultaseni.
Kiitos. Entä kahvila?
Hallinnassa. En voinut jättää tätä välistä.
- Pitäisi hyvittää asioita. - Ei tarvitse.
Ylitin rajan.
Sinä autoit.
- Kunhan autoin. - Kyllä autoit.
- Niinkö? - Kaikki hyvin.
Okei.
Lautaset ja aterimet ovat ekoystävällisiä.
Hyvä juttu.
Oletteko te taas yhdessä?
He ovat. Näin heidän suutelevan.
- Jäimme kiinni. - Mistä lähtien?
- Hetkisen. - Lähden pois, ja tämä tapahtuu.
Voimmeko puhua jostain muusta?
- Hei. - Pääsitte pälkähästä.
Kaikki ovat täällä. Nostatamme tunnelmaa.
Hei, isä!
Hei!
- Missä Cassie on? - Puhelimessa.
Annan hänen kertoa sinulle.
- Miten ajomatka sujui? - Mainiosti, eikö niin?
- Vain yksi pissapysähdys. - Selvä.
- Pissahätä ei ole hauska juttu. - Tule hakemaan olut, Ted.
En kieltäydykään.
Oli syy mikä tahansa, tämä on ihanaa.
Avioliittoneuvonta sai tajuamaan, että on hyvä puhua asioista.
Olemme huolissamme. Teistä molemmista.
Voit kieltäytyä. Se on pelkkä piknik, mutta haluaisimme puhua.
Haluan kuulla, kunhan isänne myös haluaa.
Mutta olen jo päättänyt käydä Rachelin luona.
Selvä. Kunhan kuuntelet, mitä sanomme.
Saatte minut hermostuneeksi.
Katsotaan, miten tämä menee.
Tulkaa hakemaan!
Nyt juhlitaan. Miksi? Koska tämä on piknik!
- Hei, mikä haisee oudolle? - Mikä?
Kasvisruokasi. Se on totta!
Muistan tuon.
Juot aika paljon.
Anteeksi.
Antaa tulla ulos vain.
Käytetään tuota merkkinä meille,
sillä tällä piknikillä oli tarkoituskin.
Vanha sanonta: "Ensin nauru, sitten kyyneleet."
Niin totta.
Nämä ovat aikuisten juttuja. Eddie, Ruby?
- Anteeksi, Tess. - Hyvä.
Voit jäädä, mutta tämä ei ole lapsia varten.
Ruby? Tuletko?
Anna kun sanon ensin jotain. Tulen sitten.
- Hyvä on. - Tulehan.
Kiitos.
Okei.
Viimeisinä viikkoina olen oppinut, että aikuiset ovat vain kasvaneita lapsia.
Se on hyvä, koska vie osan paineista pois.
Ei tarvitse kasvaa aikuiseksi.
Tiedän, mitä haluan.
Mutta haluan, että olette onnellisia.
Jätän teidät puhumaan raskaita.
Kiitos, kultaseni.
Voisin lähteä New Yorkiin. Mieti sitä.
- Entä sinä, isoisä? - En ole lapsi.
Sanon osuuteni, jos se sopii.
Kuten tiedätte, tapasin heidät, kun he saapuivat Buradeenaan.
Tessan kahvilan seinällä oli kaksi ilmoitusta.
Haussa sähkömiehen apuri. Pitkä lista vaatimuksista.
"Pitää olla ongelmanratkaisija" oli yksi vaatimus.
Muistan ajatelleeni: "Joo, okei. Taidan olla."
Ja toinen: "Daven ja Julien puutarhakämppä, vuokralle."
Se oli tarkoitettu.
Pidin teitä parhaana parina ikinä heti alusta asti.
Täydellisenä parina.
Toivon, että se ei muutu.
Hashtag parisuhdetavoite.
- Kiitos, kamu. - Kiitos, Paddo.
Okei, kuka on seuraava?
En ole sokea hyvinä päivinä.
Ei minusta tarvitse huolehtia, kulta.
Tai äidistäsi.
Meillä on toisemme.
Teet sen, mikä on sinulle oikein.
- Kiitos, isä. - Kiitos, Ted.
Okei.
Mitä olenkaan menettänyt tai menetän tulevaisuudessa,
on yksi asia, jota en voi menettää.
Sen te annoitte minulle.
Sisäisen Rafterini.
Sen avulla selviän tulevista muutoksista.
Toivon, että tekin.
Toivottavasti se auttaa.
Kultaseni.
Nyt on vaikea puhua.
Tulin vain sanomaan, että palasit juuri.
Älä lähde.
Mutta se olisi itsekästä minulta eikä isää kai haittaa,
joten unohdetaan se. Sen sijaan...
Mitä päätättekään, me ymmärrämme.
Koska rakastamme teitä. Mutta tiedämme, mitä toivomme.
On vaikea kuvitella, ettette olisi yhdessä.
Se kai kiteyttää asian. Tuo sana. Yhdessä.
Ainoa tapa. Eikö niin, isä?
Taidan ymmärtää, poika.
Cassie?
Onko nyt hyvä aika?
- Tehdään se. - Hyvä on.
Tässä ei ole kyse teistä, vaan meistä.
Aiomme adoptoida.
- Aloitamme prosessin. - Etsimme uuden Rafterin.
Kesti vähän aikaa tajuta, mutta olemme enemmän yhdessä kuin koskaan.
Kultaseni.
Todella hienoa.
Julie.
- Onneksi olkoon. - Kiitos.
Voit lopettaa vihjailut. Tajusin kyllä. Ei hienovaraista.
- Ei ollut tarkoituskaan. - Haen samppanjaa.
Te pärjäätte hienosti.
Ensin nauru, sitten onnen kyyneleet.
Paljon hyväntahtoista emotionaalista kiristystä.
- Niin, vaikka koskettavaa se olikin. - Niin oli.
Ben on oikeassa.
On jatkettava yhdessä.
- Meidän ei pitäisi olla erossa. - Niin.
Ben sanoi niin, mutta sovimme, että lähden.
Ben ei pyytänyt jäämään.
Minun pitäisi lähteä mukaasi New Yorkiin.
- Mitä? - Molempien on hyvä irtautua kaavoista.
En yritä pakottaa.
- Entä Ruby? - Tulee mukaan.
- Entä koulu? - Ottaa kirjat mukaansa.
Kyse on siitä, haluatko meidät sinne.
Ehkä mukana olemisemme ei sovi suunnitelmiisi.
Olet onnellinen Buradeenassa.
Ei minun silti tarvitse olla tylsimys.
Yritän sanoa, että voimme molemmat olla Rachin tukena.
Ja voit palata kotiin, milloin haluat.
Katsotaan, mihin se meidät vie.
Eikä hetkeäkään liian aikaisin.
Lapsivesi tuli, kun saavuimme kentälle.
Hengitä. Hengitä vain.
Otatko vettä?
- En! - Ei.
- Kyllä! - Kyllä.
- Ei. En tiedä. - Ei. Okei.
- En tiedä. - Pärjäät hyvin, kultaseni.
Hyvä, että olet täällä.
- En haluaisi olla muualla. - Olen niin iloinen...
- Etten ole... - Et ole.
- Mitä ikinä se onkaan. - Yksin.
En ole yksin.
Ja isäkin. Olen niin onnellinen.
- Tämä on meillekin tärkeää. - Sinun on löydettävä tarkoituksesi.
Ehkä ei juuri nyt.
Luota minuun. Kipu tekee viisaaksi.
- Onko selvä? - On.
- Mutta älä menetä isää etsiessäsi sitä. - Hyvä on.
Minulla on hyvin viisas olo.
Rachel. On aika tarkistaa sinut uudelleen.
Sopiiko?
No niin, kulta.
Hei, sinun pitäisi nukkua.
- Voin järjestää hänelle sängyn. - Rubes?
15 tuntia. Sen on oltava pian ohi.
Joskus menee paljon kauemmin. Yritä levätä.
Lepään tässä, kiitos.
- Hän pärjää kyllä. - Kuin Krokotiilimiehessä.
"Tuo ei ole veitsi, tämä on veitsi."
Pelastit päiväni.
Laimea läppä, isä.
Ja ylpeä siitä.
Hyvä tyttö. Juuri noin.
Voimmeko lopettaa tämän? Tämä ei voi olla normaalia.
En edes halunnut vauvaa.
Haluat sinä.
On oltava jokin järkevämpi keino tähän.
- Ja taas, työnnä, työnnä. - En voi.
Voit sinä. Anna mennä.
Hengitä. Juuri noin.
- Noin. - Täydellistä.
Hyvä tyttö. Olemme lähellä. Pidä siinä vain.
- Pidä? - Se on aivan normaalia, kulta.
Rachel, näen hänen tukkansa.
Äiti!
Hitaasti nyt. Pieniä työntöjä vain, ja hengitä.
- Hengitä. - Hyvä. Pää on nyt ulkona.
Olkapäät tulevat esiin, yksi iso työntö.
Oletko valmis? Työnnä.
Tyttö on täällä!
Valmista tuli.
- Onko se kunnossa? - Tervetuloa maailmaan.
- Onko vauva kunnossa? - Rentoudu.
Hän on aivan kunnossa.
Tässä hän on.
Hei, upea tyttö. Tervehdi mummoa.
- Nipistä minua, Linda. - Kuka?
Se on pitkä tarina.
Nipistä minua kovasti.
Uskomatonta.
Sinun täytyy nähdä hänet. Hän on kaunis.
Ei vielä.
Tyttäremme sai vauvan.
Meidän tyttäremme.
Ongelmamme. Me ratkaisemme ne yhdessä.
Ja löydän tarkoitukseni sinun rinnallasi.
Koska rakastan sinua, Dave Rafter.
Siinä se hymy on.
Siinä se on.
Olen kaivannut sinua.
H-sarakkeessa näkyy, mitä jää jäljelle.
Olet oikeassa, liikaa haaskuuseen.
Yritä löytää tasapaino rajoittamatta menua liikaa.
Kuulostaa hyvältä.
Anteeksi. Minun on vastattava.
Isä?
Hyvä, Rach! Olen setä!
Jes!
Hyviä uutisia, isoisä.
- Niinkö? - On syntynyt uusi Rafter.
- Poika vai tyttö? - Tyttö.
Huonoa tuuria.
- Et voi sanoa noin, isoisä. - Tytärten häät on maksettava.
Emme tietysti luopuisi Juliesta rahallakaan.
Ei korrektilla tuulella tänään.
Kaksi. Kaksi.
Kolme.
- Viisi, seitsemän... - Odota.
Seitsemän...
Lopeta laskeminen. Menemme WC:hen.
- 17, 19... - Älä viitsi.
Mikä sen jälkeen tulee?
19...
- Kerron, kun pääsemme perille. - 19...
19!
Hän on kaunis.
Tuo ei ole vauva, tämä on vauva.
Meidän vitsimme.
- Meidän pitäisi mennä. - Niin, annamme sinun nukkua.
- En olisi pystynyt siihen ilman sinua. - Olemme hyvä tiimi.
Niin olemme.
Pahoittelen, että unohdin sen hetkeksi.
Ensi kerralla, jos sellainen tulee, sinun täytyy kertoa meille heti.
- Lupaan sen. - Muutoin saat kuulla kunniasi.
Tulehan.
Lepäähän nyt.
Mitä ajattelet, Rubes?
Ihan hyvä juttu kai.
- Et kuulosta innostuneelta. - Vauva on söpö.
Nähdään myöhemmin.
Hän ei ole nukkunut.
Kuka Linda on?
Olin Intiassa katsomassa Taj Mahalia.
Sen luo on kuljettava portista.
Postikorttimaisema avautuu upeana edessä.
Seisoin paikallani ja kuulin äänen takanani.
"Nipistä minua, Linda, olen todella täällä."
Äänekäs turisti kirjavassa paidassa sanoi niin ystävälleen.
"Nipistä minua, Linda."
En ole kuullut parempaa reaktiota elämän ihmeeseen.
Ei lisättävää.
Nähdään huomenna.
"Olen todella täällä."
Sikari, Nathan-setä? Paras, mitä löysin Buradeenasta.
- Kaveri... - Oikeastaan ainoa.
Kiitos! Äiti sanoo, että vauva on söötti.
- Ei siis tule sinuun. - Onnekas tyttö.
- Niin. - Klaani laajenee. Onnea!
- Kiitos, Tess. - Mitä mieltä olet, Eddie?
- Toivottavasti he tuovat hänet. - Niinkö? Ehkä tuovatkin.
Katsokaa.
Hän on niin söpö.
Kyynikkokin heltyy, kun näkee vastasyntyneen.
- Et ole kyynikko. - Hän on kaunis.
Huonoina päivinä kyllä. Hän on niin kaunis.
Lähetä heille kyberhalaus puolestani.
Teemme niin. Tulehan.
- Lähetä se Ben-sedälle! - Niin!
Äiti tässä. Älä sulje. Siitä on niin kauan.
Ystäväni tytär sai juuri vauvan, ja ajattelin...
Ajattelin...
Haloo?
-Mekö kummeiksi? - Niin.
Olemme täällä ja sinä siellä.
Tulen käymään useammin, ehdottomasti ristiäisiin.
Vauvan on tunnettava teidät.
Yritämme totutella ajatukseen vanhemmuudesta.
Olen nähnyt teidät Rubyn ja Edwardin kanssa.
Antaisin Louisen mieluusti hoidettavaksenne.
-Louise? -Louise? Söpöä.
Hänellä on isoäidin silmät.
Isoisä tykkää.
Niin minäkin, jos suostutte.
Se olisi ihanaa.
Eikö?
Tietysti.
Olenko minä nyt siis suosikkilapsi?
Luovun kruunustani mieluusti.
- Kiitoksia. -Tämä on meille ilo.
- Jutellaan myöhemmin. -Heippa!
Hei! Etkö vieläkään saa unta?
- En. - Voinko tuoda sinulle jotain?
- Lämmintä maitoa? - Ei.
Sano, jos haluat jotain.
Miksi ihmiset pitävät sitä niin mahtavana?
- Mitä? - Vauvojen saamista.
Tämän keskelle syntymistä.
Kulta, olet vähän tyly.
Tarkoitan maailmaa.
Mihin joutuisimme, jos kaikki ajattelisivat noin?
Asiat olisivat paremmin.
Liikakansoitus on ongelma.
Ei lapsien hankkimista voi lopettaa.
Mikä sitten on ratkaisu? Kukaan ei tiedä.
Kulta, älä enää lue synkkiä lehtijuttuja.
Se olisi vain silmien sulkemista.
- Jos ne järkyttävät... - Kaikkien pitäisi järkyttyä.
Minua pelottaa.
Kaikkien pitäisi pelätä.
No, pitää vain yrittää kovemmin.
- Teemmekö niin? - Sinä kyllä.
- Me yritämme. - Yritätkö sinä?
- Tietysti. - Lupaatko?
Ja se iski minuun. Yhtäkkiä.
Kyllä.
Liikaa kanavia.
- Uutisia? - Minä tutkin.
Minulla on ihan uusia ajatuksia.
Mistä asiasta?
Kuinka pitää lupaus.
Kuinka löytää tarkoituksensa.
Hämmästyttävää, kuinka pienet hetket
voivat johdattaa johonkin suureen.
Koirankakkataidetta. Ensimmäinen ympäristötekoni.
Vanhentuneet asenteet naisia ja koulutusta kohtaan.
"Konekirjoittaminen ja kotitalous ovat tyttöjen opit."
Äiti sanoi niin. Kadehdin sukupolveasi.
Kiitos.
Ja oivallus tyttäreltä.
Sinun on löydettävä tarkoituksesi.
Palapelin palaset napsahtivat paikalleen.
Yhdeksän kuukautta, valmennuskurssi ja ristiäiset,
ja aloitin kestävän kehityksen tutkintoni.
"Nipistä minua, Linda. Olen todella täällä."
Kolmevuotinen matkani alkaa.
Vastaus kysymyksiini. Kukapa olisi arvannut?
Olen innoissani. Kauhuissani.
Ja Dave tukee minua.
Tämä oli mukana viime matkalla.
Ja nyt mielen matka.
Ihanaa.
Ja sentimentaalista.
Eihän siinä ei ole mitään vikaa.
Ei mitään.
Ristiäiset todistivat sen.
Tunteiden meri.
Rachel rakasti tytärtään, ja häntä rakastettiin.
Kunniapaikalla Ruby Rafterin alkuperäinen maalaus.
Häntä ei pysäytä mikään Guggenheim-vierailujemme jälkeen.
Nimi on "Louise".
Isä on mielissään, luulemme. Toivomme.
Hän karkaa meiltä.
Seuraavat häät.
Daven paras työntekijä. Ylpeänä.
Bestiksistäni tuli hyviä kavereita.
Ben kutsuu meitä kolmeksi muskettisoturiksi.
Nathania auttaa hänen sisäinen Rafterinsa.
Hän on kaivannut sitä.
En tiedä, mitä Nathanin ja Annan välillä on.
Eddie toivoo tietävänsä.
Anna tuli tukemaan kummeja.
Ben ja Cassie halusivat auttaa.
Adoptio muuttui sijaisvanhemmuudeksi.
Garthilla oli vaikea alku.
Carbo on edistänyt yleistä hyvää livelähetyksissään
ja tuplannut samalla seuraajansa.
Siinä me olimme, nimeämässä uusinta Rafteria.
Meidän porukkamme. Kaikki samanlaisia.
Kastamme Louise Julie Rafterin
Kristuksen yhteyteen.
Rukoilkaamme ensin.
Lastemme arvoisen maailman puolesta.
Katso, äiti. Olen yliopistossa.
Varo, mummo!
Haasteita kyllä tulee riittämään.
Mutta se on toinen tarina.
Tekstitys: Pirkka Valkama
Luova tarkastaja Katri Martomaa