NÁVRAT K RAFTEROVÝM
V každé rodině mají lidé svou roli.
Hádám, že tu nikdo není.
Ta moje byla být zábavný. Šašek.
Roztomilý packal v převážně vyrovnané rodině.
- Ne na moje poznámky, Bene! - Její poznámky, Bene!
- Ano, Bene! - Omlouvám se!
- Tak dost! - Hej.
Odevzdej zbraň!
Teď se na nás podívejte.
Kromě mě jsou Rafterovi v bryndě.
Máma s tátou byli nerozluční, a teď si jen denně volají.
- Nathan je v pořádku? -Chci ho vzít na kola.
Fajn.
Rachel by měla být touhle dobou doma.
Jo.
RACHEL RAFTEROVÁ VEDOUCÍ ODD. PRO KLIENTY
Rachel, která zná jen práci, se brzy stane svobodnou matkou.
A chudák Nathan.
Svobodný táta, dvakrát rozvedený.
Jeho budova je v háji a sotva si udrží práci na půl úvazku.
- Chceš jet znovu? - No tak!
Víš, že tu máš svýho Carba?
Myslíš? Ne tak docela.
- Zůstanu tu. Ty jeď. - Dobře. Brzy budeme zpátky.
Najednou jsem ten funkční.
Není to ale jen mou zásluhou.
- Děti by si daly gumové medvídky. - A malinovku na zapití?
A pak abychom je sundávali ze stropu.
Máma vždycky říkala: „Poznáš to, až to budeš vědět.”
A taky že jo.
Ahoj.
Od mé budoucnosti mě dělí jen zeď.
Tohle je trochu ujetý.
Díky bohu, že jsi zkusila tu seznamku.
Dáš si něco k pití?
Ano.
Protáhl jsem si přestávku, až mi Donna vyhrožovala, že mě vyhodí.
Pořád nemůžu uvěřit, že si vybrala mě, natož že si mě vzala.
Vítejte doma, paní Rafterová.
To se mi líbí.
A možná proto byl ten šašek jako mávnutím proutku pryč.
Teď jsem byl synem, bratrem, strýcem, manželem.
A pokud jde o otcovství, pracujeme na tom.
Zlato.
Opravdu si myslím, že bychom si je neměli brát.
Racheliny peníze.
To je dobrý. V pohodě.
Je mi proti srsti brát si od ní peníze.
Zlatíčko, Rachel nedělá nic, co nechce.
To chápu.
Ale říkám, že si je nechci vzít.
Aspoň to můžeme zkusit dřív.
Hned jak se na to budeš cítit.
Funguje nám to, protože si povídáme.
Jako kdysi máma s tátou.
Ben Rafter,
nikdy jsem nečekal, že to řeknu,
je ten nejvyrovnanější z celé rodiny.
VELKÝ AUSTRALSKÝ SEN SE STÁVÁ VÝŠKOVOU NOČNÍ MŮROU
- Nejsi tím trochu posedlý? - Na co jiného jsou víkendy?
- No dobře. - Jedna je tady pro tebe.
Je to tu hezké.
Řekneš to za mě mámě?
Nepřijel jsem sem, abych se vyhnul odpovědnosti.
Myslíš, že jsem s tou prací lehkomyslně seknul.
Jen mám obavy.
Ale kdybych to neudělal, tak bych vybuchl, nebo se zhroutil.
Já nevím.
V tom stavu jsem Eddiemu k ničemu nebyl.
A myslel jsem, že tady zas naberu energii. Kvůli němu.
- Jsi na správném místě. - Vypadá to tak, jo.
Tady je.
Nakopneme to?
Měli bychom vzít Nathana na Pattersonovu dráhu.
Tu, o které jsem ti říkal.
Nemáš moc na výběr.
Výborně.
Znáte senátora, který se staví proti environmentální politice?
Co mu dáte jiného než kus uhlí?
Antistresový bobek!
- Do toho, Ruby! - A spláchněte ho do záchodu!
- Antistresový bobek? - To Pozorování Země nevadí?
Zachraňte planetu s biologicky odbouratelným antistresovým bobkem.
Je toho trochu víc, než jsem čekala, ale jistě je to v pořádku.
Snad ano.
Jestli je nás u tebe doma moc, stačí říct.
- Donna nám nabídla pokoj. - Mně to nevadí, upřímně.
Hej, kamaráde. Vypadáš vystresovaně.
Pořádně stiskni ten antistresový bobek.
Já se vypařím a dojdu za tátou.
- Můžeš vzít Edwarda domů? - Jo. Samozřejmě.
Jestli se děti rozparádí, ať je Ben uklidní.
- Dobře. - Ahoj.
Haló? Vezměte to, Charlesi.
Nekoukejte na antistresový bobek svrchu.
Justine. Americký Justine. Co si přeješ?
Víš, co je špatná optika?
To znamená vypnutí živého streamu.
Nabízíte plast na skládku.
Určitě je biologicky odbouratelný.
Jen buď rád, že ti nevolá Rachel.
Opravdu se jim to líbí.
Jsem v sídle Pozorování Země a budu vyjednávat za tvou sestru.
Jestli tam uvidí tuhle hrůzu, tak...
Okamžitě s tím skoncujte!
Rozumím. Promiň.
Je vám pod psa? Tak ten antistresový bobek pořádně zmáčkněte.
Hej!
Je to hovínko opravdu biologicky odbouratelné?
Stopni to, Charlesi! Stop...
Měli bychom do té kavárny chodit častěji.
Bylo skvělé se dostat ven, že?
Ne, tati. Radši si je zatím nech.
Půjdeme do haly na šálek čaje?
Ještě nemusím do práce.
Odkdy pracuješ?
Jen zaskakuju za Nathana v loďařském klubu, pamatuješ?
S Donnou.
- Donnu znáš. - Není to ta nová Indka?
- Trochu zvláštně páchne. - Ne, tati, to je...
To je tvoje ošetřovatelka Ria.
Používá olej pačuli a je milá.
Neříkám, že není.
Nejdeme do nějaké nóbl kavárny?
Možná jindy.
Prima.
Jsem utahaný.
Paní Rafterová?
Náročné dopoledne s tátou?
Ano.
Mám pět minut.
Neříkám, že jsem čekala zázrak.
Myslela jsem, že víc času s ním by něco změnilo.
Pro koho?
No, pro něho, očividně.
Já vím, že se neuzdraví. To chápu.
Ale přestěhovala jsem se kvůli němu.
Už jsem říkal, že víc času s ním nic nezaručuje.
Možná pro vás, což by bylo skvělé,
ale pokud jste z toho zoufalá...
Ted žije ve fragmentech.
V roztříštěné mozaice, v částečných vzpomínkách, pokud vůbec.
Takže jste jediná osoba, které by mohly častější návštěvy pomoct.
Otázkou je, jestli pomáhají.
Jsem tady a ne tam uvnitř, takže...
Kdyby byl Ted zdravý a viděl tohle,
co by řekl?
Nerad by mě viděl rozrušenou.
Ted toho dostává od své rodiny mnohem víc než většina lidí tady.
Nemám právo vám radit, paní Rafterová.
Ale podle mých zkušeností v průběhu let
říkám, nevažte se v životě na něj.
Díky.
Doufám, že není moc zklamaná.
Nejsi moc zklamaná, že jsme museli přestat streamovat?
Všechny protestující umělce umlčují, jinak to není pravý protest.
Kde jsi to četla?
Řekl to Charles. Ten všechno ví.
- Můžu si nechat svůj bobek? - Jo.
Bene, můžeš mi pomoct? Nechal jsem něco u stánku.
Jo. Uvidíme se u auta.
- Dostal jsem nápad. - Jo.
Takže než to znovu zkusíte s dítětem,
Retta a já si myslíme, že byste si měli trochu orazit.
- Takže s námi pojedete na Lesbos! - Počkej. Co?
Lesbos? Ten ostrov. Řecko! Jo.
Až se vrátíme, můžete jet s námi. Aspoň to nebude jednotvárné.
- Nemůžeme si to dovolit. - No, já můžu.
Vydělávám hromadu prachů.
A podle Retty vypadá Cassie v poslední době trochu vynervovaně.
To než jsme dostali ty peníze od Rachel.
Dneska se ti to nezdálo?
Tobě jo?
Věř Rettě. Ta se v tomhle vyzná.
Tak co na to říkáš? Pojedete?
Prostě řekni ano, kámo.
No tak. Řecko. Prostě to řekni. Ano. „Ano, Carbo”.
Co myslíš?
Příště vyrazíme do lomu? Aby to bylo náročnější?
- Byl jsi dobrý. Co na to říkáš? - Řekl bych, že máš návštěvu.
Očistíme motorky.
Jo, proč ne.
Paní Spadeová. To je překvapení.
Opravdu? Myslela jsem, že mě budete čekat.
A mohu říct, než mě začnete démonizovat,
že Rubyina přesvědčení jsou jedno,
ale pomlouvat školu na sociálních sítích něco zcela jiného.
Děláte skvělou práci, paní Spadeová. Bylo to jen nedorozumění.
Mám na vás žádost.
Místní reportér chce o té věci něco napsat do různých novin.
Doufám, že si s ním promluvíte.
- A co mám říct? - Uveďte to na pravou míru.
Vysvětlete, že chápete naše rozhodnutí ohledně Rubyina obrazu.
Tahle záležitost má samozřejmě dvě strany.
Celá tahle věc se vymkla z rukou.
Absurdní exploze celosvětové pozornosti.
- Svou dceru pomlouvat nehodlám. - O to vás nežádám.
Prostě řekněte, že chápete, proč jsme to udělali.
Vím jen to, že Ruby dala hovínka na obraz,
a teď z ní dělají další Gretu, tu, jak se jmenuje.
Přesně tak.
Online svět ve své nejhorší podobě.
Ona je hrdinka, my jsme démoni a škola trpí.
To se přežene.
Třenice mezi rodiči, dost bouřlivé diskuse.
O tom jsem neslyšel.
Naše krásné městečko se stalo pro celý svět terčem posměchu.
Aha.
Dobrá.
Zítra by to mělo jít do tisku, tak mu raději hned zavolejte.
Ano.
Tady Julie Rafterová. Prosím, zanechte vzkaz po zaznění signálu.
Takže tohle jsi dělal s Carbem?
Domlouvali jste, že pojedeme na měsíc na dovolenou?
- Měl jsi... - Vím, co řekneš,
ale tohle nás nebude nic stát. Neber to jako dovolenou.
Co jiného by to mělo být?
Na měsíc? Mám upustit od smluv, se kterými pomáhám?
- Hned po tom, cos vzal peníze od Rachel. - Abychom mohli mít dítě.
A tohle by taky pomohlo. Vím, že to bylo na nervy.
Vím, že kvůli té vaší rodinné věci nechceš přijímat dary...
Nejde o moje rodinné věci ani o dárky...
Hele, Carbo to dělá...
Promiň, pokračuj.
Přerušil jsem tě. Je mi to líto.
Nevydala jsem ze sebe hlásku.
Doslova.
Ben mi dal příležitost a najednou jsem měla okno. Byla jsem paralyzovaná.
Aha.
Nebylo to logické, bylo to...
Co to bylo?
Bylo to, jako bych byla zpátky se svým prvním manželem.
Když jsem mu chtěla odporovat i v tom nejmenším...
Pokračuj.
Konečně jsem se mu postavila a podívej, co se stalo.
Vykopl tě.
To, co teď řeknu, řeknu z přátelství.
Opravdu to chceš překonat?
Říct Benovi, že s umělým oplodněním končíš.
Nebo o tom chceš mluvit donekonečna
a doufat, že to prostě vyšumí?
- Byli jste někdy u poradce? - Ne.
Přiměla bys Bena, aby šel s tebou?
Jde o mně, ne o něj.
Jde o vztah, Cassie.
Mám někoho, koho můžu doporučit.
U několika párů, co znám, to začalo drhnout.
Mohla bych být společným faktorem já?
Měla jsem romantickou představu, že bych mu nějak pomohla.
Byl to jeden špatný den.
Samozřejmě že mu pomáháš.
Myslíš? A komu?
Táta je na tom možná hůř.
Zdá se, že Ben a Cassie to zvládají.
Nathan a Edward neskončili na ulici.
A Rachel, ta přiletěla a odletěla.
Jak v tom figuruje Dave?
Voláme si.
Ben se mi včera dokonce snažil dávat rady ohledně manželství.
Což se zdá být jeho nová role, rodinný stmelovač.
Je to hodný kluk.
Přestěhovala jsem se, abych jim pomohla, ne naopak.
A chybí mi Dave.
Tak se vrať.
Bez odpovědí ne.
Myslela jsem, že jde o rodinu. Když ne...
- Tak o co? - Otázka za milion dolarů.
Hej, máš chvilku?
- Jistě. Co potřebuješ? - Hledal jsem Donnu.
Můžeš na chvilku?
Tím končím.
Měsíc? A chtěl bys k tomu hranolky?
Je to dlouho, ale řeknu ti svůj plán.
Zacvičím Nathana, máma bude u baru, a tím se to vyřeší.
Pamatuješ si, že odešel bez záruky, že se vrátí?
Vrátí se za pár dní. Bude se nudit a je švorc.
Sice bych taky jela ráda na dovolenou do Řecka,
ale musel bys mi platit zlatem, abych jela s Carbem.
Každý okamžik klidu bude streamovaný.
Ponoříš se do toho tyrkysového Středozemního moře
a on bude dole čekat s kamerou
a bude mluvit pod vodou.
Cassie stanoví pravidla.
Takže můžu?
Běž se postarat o svou ženu. Má štěstí, že tě má.
Taky si myslím.
Děkuju.
Zdravím.
Ještě jednou díky, že jste souhlasil. Bude to rychlé.
Dobře. Ještě než začneme,
myslím, že Rubyin zájem o klima je skvělý,
ale všechen ten povyk kolem ní a všechny ty kraviny ohledně...
Teda některé kraviny. Všechno je to jen kravina.
Je dobře, že se tomu dokážete smát.
Jo. To šílenství se nedá brát vážně.
3. VYDÁNÍ PSYCHOLOGIE DR. EGON ZARKA
Nevím, jak to děláš. Vypadá to jako pěkná zabíračka.
To mě na tom právě baví. Vždycky mám před sebou další lákadlo.
Dnes titul magistra a jednou možná doktorát.
Oči ti jen zářily.
Jen je to úmorné. A být na mizině člověka omrzí.
Jednou na to budeš vzpomínat s úsměvem.
Vy jste na vysokou nechodila?
Ne. Tenkrát se říkalo:
„Kus papíru ti nezajistí manžela.”
- Ne! - No, v jiné době.
„Psaní na stroji, těsnopis a vedení domácnosti pro dívku stačí.”
To říkala máma, bůh jí žehnej.
Závidím vaší generaci.
DAVE ZMEŠKANÝ HOVOR
- Každopádně díky za dnešek. - Není zač.
To všechno za ta hovínka?
A za obrazy. Myslím, že bych mohla odejít ze školy.
- To bych před mámou neříkal. - Proč?
Chodím do školy, abych se stala malířkou. A už jí jsem.
Byl to jeden dobrý den. Nejsi Banksy.
To je pouliční umělec.
Jako bych to nevěděla. Dokonce i ty jsi to věděl.
Mluvil jsem s Edwardem. Začínáš být trochu namyšlená.
- Dobrý umělec zná svou cenu. - Budu hádat. Charles?
Hodně toho zažil.
Jo, a ty ne. Zatím.
Jestli už tam nechceš chodit, řekni mámě, že končíš se školou.
To taky udělám.
Vidíš, máš na něj špatný vliv.
Ukliďte tu. Nechci, aby se Cassie vrátila domů jako do chlívku.
Fajn.
Ale nebudu mít čas na školu a ještě na Pozorování Země.
Jen to říkám.
Promiň, musel jsem se rozhodnout. Volal jsem.
Byla jsem v práci.
Ten reportér měl čas jen dnes, tak jsem to udělal.
Jaký reportér? Bylo to o mně?
Ano. Že jo, Dave?
Tak proč neudělali rozhovor se mnou?
Dobrá otázka. Jsou to její obrazy.
Šlo o věci pro dospělé.
Jaké to dnes bylo, Ruby? Trh dopadl dobře?
Vydělala jsem 350 dolarů.
- Počkej, co? Dneska? - Jo.
Cože?
Většinou za obrazy, ale část za hovínka.
Carbo mě přijde zítra filmovat, jak maluju nový obraz.
- O čem bude? -O premiérovi.
-A jéje. -Jmenuje se Srdce z uhlí.
Carbo si myslí, že by nás to mohlo dostat do zpráv.
Promluvíme si o tom po večeři.
- Popřeju tátovi dobrou noc. - Dobře. Ahoj, tati. Chybíš mi.
Ty mně taky, Ruby. Buď hodná!
A díky, žes řekl tomu reportérovi hezké věci.
Bylo to tak?
Kde chceš začít?
Že se chystá naštvat premiéra,
nebo že si za den vydělá víc než my?
Začínám tě chápat.
Nechci, aby jí to přerostlo přes hlavu.
-Už teď ji to mění. - To jsi mu řekl?
Obšírněji.
Popravdě ho to docela ohromilo.
Tak jo. Měla bych končit. Dneska vařím večeři já.
Dobře. Miluju tě.
Já tebe taky.
Dobrou noc.
Dobrou.
Můžu se připojit?
- Dneska žádná kombucha? - V Buradeeně ji těžko seženeš.
Je to poprvé za delší dobu, kdy mám chuť na pivo,
aniž bych se bál, že budu chtít další tři.
Posledních pár dní jako bych byl v ozdravovně.
Prima.
Dobře že se cítíš víc pánem nad věcmi.
Jo. Jo, myslím, že ano.
No, víš, že se na mě můžeš spolehnout.
Jsem tvůj táta.
Je zvláštní, že když tě sleduju s Paddem, tak jsem si uvědomil,
že teď tátu nepotřebuju.
Potřebuju kamaráda.
No, tak jsem tvůj kamarád.
Cassie, jsi ještě vzhůru?
Zlato? K tomu Řecku.
Nejde o peníze.
Teda nejen o ně...
Bene?
Bene.
‚PĚKNÁ HOVADINA‘ - ZCENZUROVÁNO
- Jaks to mohl udělat? -Chtěl jsem zklidnit situaci!
- Tím, žes nazval její dílo hovadinou? - To jsem neřekl.
„Je to spousta keců o hovadinách.” Konec citátu.
Kdo to řekl?
Nikdo, drahoušku.
To je Ruby?
Nedívej se na internet!
Ruby, to byl vtip, co jsem řekl jednomu novináři.
Od něj to vyznělo, jako bych to myslel vážně.
Na umění je trochu brzo, ne?
To říkala Retta, ale rozhoduje Ruby.
Myslím, že je toho teď trochu moc. Proč to vypadá jako krev?
Chce zvětšit dopad díla. Buď všechno, nebo nic.
Justin nechce to živé streamování.
Fanoušci vypění, když to neudělám.
Kdo je připravený na Je to soda?
To jsi řekl novináři?
Dave, přestaň mluvit. Ruby, není to tak zlé.
Zachraňuju svět a táta si myslí, že je to hovadina?
Tady je! Co ty na to, Ruby? Vytmavíme to premiérovi?
To je Carbo? On natáčí?
- Nazvals to hovadinou! - Nemyslel jsem to tak.
Táta si myslí, že jsem šašek.
Co ještě čeká naši ekologickou válečnici? Jsem tu jen kvůli...
Carbo! Vypni tu kameru!
TO JE SODA!
- Co? - Komentáře.
Oni komentují?
- To nemají nic lepšího na práci? - Nezdá se.
Co říkají? Vlastně ne, neříkej mi to.
- Už je z toho znovu virál. - Nechtěl jsi to snad?
Ne když se jí svět směje, a je to moje chyba.
Přesně tohle jsem nechtěl. Nemůžeme to vypnout?
RACHEL
Zvedneš to?
- Ahoj. - Proč jsi mi dřív nezavolal?
Buradeena dostává na frak.
Celá tahle věc může jít do kopru. To by Ruby nebyla ráda.
Nepřeháněj...
Jde o devítiletou holku, které se nabídla úžasná příležitost,
kterou už asi nedostane a která závisela na jejích rodičích.
Ti mají představovat jednotnou frontu a podporovat ji,
a ne aby to jeden rodič podkopával.
Berme to s klidem.
Hodně štěstí, Justine, s „otcem odpadlíkem”.
Nejsem žádný odpadlík.
Nemluv s nikým. Telefon zvedej jen mně. Zavolám za pár hodin.
Když jsi na mě tak milá, nemůžu se dočkat.
Margaret Thatcherová, jistě zelenáš závistí.
Kdo?
Musím vidět tátu, než půjdu, ale nevím, jestli ji mám opouštět.
- Nemůže Donna sehnat záskok? - Neboj se o ni.
Už mám plán, jak ji rozveselit. „Léčivá povaha umění.”
Nikdy mě nepřestaneš překvapovat.
No prosím, Ben Rafter, usmiřovač pomocí umění.
- A to jsem vám přijela pomáhat. - Jo.
Pořád myslím na to Řecko. Pro Cassie to bude báječné.
Někdo nám bude muset pomoct s kufry.
Co? Tvá matka je potáhne po dláždění? To těžko.
- Díky, zlatíčko. - Ahoj.
Co to dělám?
Dave má pravdu.
Děti nepotřebují, abych jim organizovala život.
I když tomu říkám pomoc.
Ale ten pocit nemizí.
Což znamená, že vůbec nejde o děti ani o tebe.
Donna se mě zeptala, o co tedy jde.
O co?
Ryane, tohle je čtvrtý vzkaz, co vám nechávám.
Chybně jste mě citoval a já žádám omluvu.
A seberte sakra odvahu zvedat telefon.
Řekni mi, že to řešení není kupovat drogy.
Zatím ne.
Co když mě někdo pozná?
Uklidni se, Picasso. Nic se neděje.
Tamhle je! Nejnovější oběť rozmarů Twitterverza.
Charles ví všechno.
Jsi v pořádku?
- Pojďte, vy dva. - Už jdeme.
Díky za tohle.
Děkuji, že jste mě požádal.
Vítejte. Pojďte dál.
Znáš tohoto malíře?
- Uřízl si ucho. - Chudák Vincent.
Včera sis zřejmě vydělala víc než on za celou svou kariéru.
Teď ho označují za génia.
Vsadím se, že se mu lidi nevysmívali.
Ale ano.
Dokonce ani jeho vlastní matka ho nebrala vážně.
Jako táta mě.
Embryonální radikál jako ty věří tomu, co čte v novinách?
Styď se.
Nepochybuji o tom, že ho chybně citovali. Nech to být.
Dobré malířky bojující proti společenským předsudkům.
Marija Baškirceva. Podle jejího deníku prý plakala vztekem,
protože ženy nesměly na hlavní uměleckou školu v Paříži.
Marie Bracquemondová, talentovaná, samouk,
jíž její nový manžel nedovolil malovat.
Dusila je jejich doba.
Jsi v dobré společnosti, Ruby.
Všichni umělci trpí.
Praví umělci se nad to povznesou a své pocity přetaví do svého díla.
Například Ubozí bílí medvědi.
Tvůj soucit s hladovějícím tvorem zachycený na plátně.
Tvé emoce zobrazené pro budoucnost.
Kdo namaloval tohle?
Tenhle je můj.
Možná je to nejlepší věc, co jsem kdy namaloval.
Jeden víkend jsem ho vzal sebevědomě na trh.
Ale bohužel za dva dny ani jeden zájemce.
Možná jsi lepší malířka než já,
ale spíš než znovu čelit bolestnému odmítnutí,
tak si ho nechávám tady.
Sice se neprodal, ale existuje.
To je to hlavní. Dílo samo.
Zbytek je obchod.
Pomocí těchto a tohoto vytváříme tyhle.
To přehluší jakýkoli momentální splín.
Tohle je moje nejdospělejší konverzace vůbec.
A také si ji zasloužíš.
Teď odhoď své strasti, jdi domů a namaluj, k čemu tě tohle inspiruje.
Co, teď?
Něco vážného? Už žádná hovínka, myslím.
Když ti to přijde správné.
Je to víceméně hotové.
Ale budu pořád protestovat. Chci něco změnit.
Tak najdi, co potřebuješ sdělit, sděl to, a pak něco změníš.
Dej tomu volný průchod. Vyjde to na povrch tak jako tak.
- Chápeš, proč chce Dave zůstat? - Teď už ano.
Přišlo mi to, jako bych vystoupil z kolotoče, který se nechce zastavit.
Nevím, do čeho se teď pustit, až se ty a táta vrátíte do práce.
- Dave je solidní chlap. - To jo.
- A Julie. - Jo, měli jsme štěstí.
Hele, můj táta nebyl tak skvělý.
Jako děti jsme ho zrovna neobdivovali, mírně řečeno.
Od tvého táty jsem se toho dost naučil.
Nejen jako učeň.
- Je mým vzorem. - Tys mu taky prospěl.
Bylo pro něj dobré mít tě tady.
Díky, cením si toho.
Je to pravda.
Pamatuješ na ten barák nahoře na kopci?
Ten velký, nový?
Wellness centrum. S tvým tátou jsme tam dělali elektřinu.
Dali mu poukaz, ale měl by sis ho vzít ty.
Je jeho.
Dave a hipícký krávoviny?
Ne. Měl bych se vrátit a vrhnout se na celou tu věc s budovou.
Dobře. Kromě spousty holek.
Viděl jsem tu tabuli.
„Zkoumání sexuálních čaker.”
To sis vymyslel.
Ne. Čakry, kámo. Čakry.
- Bene? - Jo.
Musíme si promluvit.
Jistě.
Chtěla jsem s tebou mluvit včera večer, ale usnul jsi.
Jestli tě to Řecko tolik nervuje, nemusíme jezdit...
Nechci to umělé početí.
Znovu jsem souhlasila jen proto, že tě miluju.
Souhlasím, že bychom neměli spěchat. Můžeme počkat pár cyklů,
- tak dlouho, jak budeš... - Bene.
Prosím. Já končím.
Končím s hormony i s čekáním.
Moje cykly pod mikroskopem. Moje cykly.
A zármutek. Ten zármutek.
Tvůj stejně jako můj.
Já už dál nemůžu.
Ty jsi skončila? Jen tak?
Jen... Panebože.
Máš vůbec ponětí, jak pro mě bylo těžké ti to říct?
Takže je to moje chyba?
Viníš mě, protože jsi nedokázala říct, jak ti je?
Jmenuj jedinou věc, o které jsem ti bránil mluvit. Jedinou.
To nemusíš, protože jsem věděla, že budeš naštvaný, což jsi.
Skončila jsem.
Mluvíme o našich dětech, Cassie, o naší rodině,
a ty jsi prostě skončila?
Nedopustím, aby se kolem toho točil můj život.
Nedopustím to.
Nemůžu být chodící děloha.
Je mi to líto.
Donno, musím jít. Dave měl nehodu.
- Co se stalo? - Spadl z motorky.
Má něco s ramenem, s rukou. Musím jít.
Samozřejmě. Zavolej, až toho budeš vědět víc.
- Dej nám hned vědět. - Zavolám, jakmile tam dorazím.
Brzy se vrátím, jasné?
O mě si nedělej starosti. Řekni tátovi, že doufám, že mu bude líp.
Jistě. On se uzdraví.
Řekni mýmu tátovi, že jsem v pohodě.
Jistě, drahoušku. Dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jeď opatrně. - Ano.
Tak jo.
- Ahoj. - Ahoj.
- Všechny vás mám ráda. - Mám tě ráda, mami. Ahoj.
Ahoj.
RADIOLOG
Poslední roh.
Máme ti pomoct do pyžama nebo...
Ne, jen se na chvilku natáhnu.
Tady.
A je to. Jo.
A je to, kámo.
Víte, co nemůžu dostat z hlavy?
Ten zlomek vteřiny, když to máte pod kontrolou...
a pak letíte vzduchem, jako by to nemělo skončit.
Dokud nedopadnete na zem.
A tehdy jsem to uviděl.
Hrot trčící z klády.
Jako dýka.
Ještě patnáct cenťáků, a probodl by mě.
Měl jste štěstí, co?
Člověk tak získá nadhled.
Táta, vždycky tak solidní,
je teď zmítaný okolnostmi.
Dívka, která má všechno, může najednou cítit, že se všechno rozpadá.
A Nathanovi, tomu zatím nejúspěšnějšímu z nás, se také nedaří.
BURADEENSKÉ WELLNESS CENTRUM RELAXACE VZPRUHA ZOTAVENÍ
A pak jsem tu já,
ten nejvyrovnanější z celé rodiny.
Za celý večer jsi mi neřekl ani slovo.
To bude dobrý.
Je to dobrý.
Bene, není to dobrý.
Musela jsem do sebe hodit vodku, abych měla odvahu s tebou mluvit.
Co to o nás vypovídá?
Vyděšená manželka, která nedokáže říct manželovi pravdu,
a manžel, který je příliš umanutý, než aby ji vyslechl.
Potřebujeme pomoc. Poradce.
Abychom mu řekli co?
Vždycky jsem chtěl mít děti, Cassie. Vždycky.
Znáš můj názor.
Nepotřebujeme poradce, aby nám řekl, co už víme.
No, já ho možná potřebuju.
Prokrista, Bene, přestaň si lhát do kapsy!
A najednou jsem stejně v háji jako ostatní.
Kreativní dohled Ludmila Vodičková