Familia Rafter
În fiecare familie, există un rol al fiecăruia.
Se pare că nu e nimeni aici.
Al meu era cel distractiv. Aiuritul.
Mototolul adorabil al familiei care, în cea mai mare parte, era echilibrat.
- Nu pe notițe, Ben! - Notițele ei, Ben!
- Da, Ben! - Scuze.
- Până aici! - Hei.
Predă-ți arma!
Acum, uită-te la noi.
În afară de mine, familia Rafter e un dezastru.
Mama și tata, din nedespărțiți, au ajuns la apeluri zilnice.
- Nathan e bine? - Mergem cu motorul.
Bun.
Rachel ar trebui să fie acasă la ora asta.
Da.
RACHEL RAFTER - DIRECTOR SENIOR CONTURI
Rachel, legată de birou, o să devină curând mamă singură.
Și bietul Nath!
Tată singur, divorțat de două ori.
Cu clădirea prăbușită și abia rezistă la o slujbă cu jumătate de normă.
- Mai facem o tură? - Hai!
Știi că ai un Carbo al tău aici.
Crezi? Nu chiar.
- Mă simt bine aici. Mergeți voi. - Bine. Nu durează mult.
Brusc, eu sunt cel funcțional.
Nu-mi pot asuma întregul merit.
- Copiilor le-ar plăcea jeleurile roșii. - Cu sirop?
Și apoi o scară să-i dăm jos de pe tavan.
Mama spunea mereu: „O să știi atunci când știi.”
Și așa a fost.
Bună.
Viitorul meu, la un perete distanță.
E puțin ciudat.
Slavă Domnului că ai glisat la dreapta!
Vrei ceva de băut?
Da.
Mi-am prelungit pauza până când Donna m-a amenințat cu concedierea.
Încă nu-mi vine să cred că a glisat la dreapta, darămite că m-a luat de soț.
Bine ați venit acasă, dnă Rafter.
Îmi place cum sună.
Și poate de aceea, pur și simplu, aiuritul a dispărut.
Acum am devenit fiu, frate, unchi, soț.
Cât despre tată, e un proiect desfășurare.
Iubitule.
Chiar nu cred că ar trebui să-i acceptăm.
Banii lui Rachel.
E-n regulă. Totul e-n regulă.
Nu mă simt bine să iau bani de la ea.
Draga mea, Rach nu face nimic din ce nu vrea.
Înțeleg asta.
Dar spun că eu nu vreau să-i accept.
Ne-ar avantaja mult.
Imediat ce ești gata din nou.
Relația noastră funcționează pentru că vorbim.
Așa cum făceau mama și tata.
Ben Rafter,
n-am crezut niciodată că o s-o spun,
cel cu cea mai reușită viață din familie.
MARELE VIS AUSTRALIAN DEVINE UN MARE COȘMAR
- Nu ești obsedat? - Pentru ce altceva sunt weekendurile?
- Corect. - Una și pentru tine.
E plăcut aici.
Îi spui asta și mamei tale?
Vreau să știi că n-am venit aici ca să evit răspunderea.
Știu că mă consideri nechibzuit că mi-am dat demisia.
Sunt doar îngrijorat.
Dacă n-aș fi făcut-o, aș fi izbucnit sau aș fi avut o cădere nervoasă.
Nu știu.
Nu-i eram de folos lui Eddie așa.
Ideea a fost să vin aici ca să-mi recapăt puterea. Pentru el.
- Ești în locul potrivit. - Așa se pare, da.
Ia uite-l!
Ești gata să rupi?
Mă gândeam să-l ducem pe traseul Patterson.
Cel despre care ți-am zis.
Nu prea ai de ales.
Bravo.
Cunoașteți vreun senator care trage de timp cu politica de mediu?
Ce le dai în afară de o bucată de cărbune?
Caca antistres!
- Hai, Rubes! - Și trageți apa după ei!
- Caca antistres? - Observarea Pământului e de-acord?
Salvați planeta cu un caca antistres biodegradabil.
E puțin mai mult decât mă așteptam, dar sunt sigură că e în regulă.
Presupun că da.
Dacă devine prea greu să stăm toți la voi acasă, să ne spui.
- Donna ne-a oferit o cameră. - Așa o să fac. Dar e-n regulă, sincer.
Hei, amice. Pari stresat.
Ce-ar fi să apeși tare pe caca antistres?
Mă furișez să-l vizitez pe tata.
- Îl duci tu pe Edward acasă? - Da, sigur.
Dacă copiii se lasă duși de val, pune-l pe Ben să-i potolească.
- Bine. - Pa!
Alo? Preia tu, Charles.
Nu denigrați caca antistres.
Justin. Americanul Justin. Cu ce te pot ajuta, amice?
Înțelegi ce înseamnă o imagine proastă?
Înseamnă că oprești transmisia live.
Vindeți deșeuri de plastic.
Sunt sigur că sunt biodegradabile.
Bucură-te că nu te-a sunat Rachel.
Dar sunt foarte încântați.
Sunt la Observarea Pământului, o să negociez în numele vostru.
Dacă se uită la dezastrul ăsta, o să...
Oprește-o naibii, acum!
Recepționat. Scuze.
Amice, ești sub presiune? Apasă tare pe caca antistres.
Hei!
CHIAR ESTE BIODEGRADABIL?
Taie. Charles!
Ar trebui să mergem mai des la cafeneaua aia.
Ți-a prins bine să mai ieși, nu?
Nu. Tată, lasă-le deocamdată.
Ce-ar fi să bem un ceai în salon?
Mai am timp înainte de muncă.
De când lucrezi tu?
Îl înlocuiesc pe Nathan la Clubul Barca, mai știi?
Cu Donna.
- O știi pe Donna. - Nu e indianca aia nouă, nu?
- Miroase cam ciudat, dacă mă întrebi. - Nu, ea e...
E asistenta ta, Ria.
Se dă cu ulei de paciuli și e minunată.
N-am spus că nu e.
Nu mergem la o cafenea elegantă?
Poate în altă zi.
Bine.
Sunt obosit.
Dnă Rafter?
O dimineață grea cu tata?
Da.
Am cinci minute.
Nu spun că mă așteptam la un miracol.
M-am gândit că mai mult timp cu el ar schimba ceva.
Pentru cine?
Pentru el, evident.
Știu că nu se face bine, înțeleg asta.
Dar m-am mutat mai aproape ca să-l văd mai des.
Am mai spus că mai mult timp nu înseamnă și timp de calitate pentru el.
Poate fi pentru dvs., și e minunat dacă e așa,
dar, dacă vă tulbură...
Ted trăiește în fragmente.
Un mozaic fragmentat, din care își amintește unele părți, cel mult.
Doar pe dvs. vă pot ajuta vizitele mai dese.
Întrebare este: vă ajută?
Sunt aici și nu acolo, înăuntru, deci...
Dacă Ted ar fi bine și ar vedea asta,
ce ar spune?
Nu i-ar plăcea să mă vadă supărată.
Ted primește mai mult de la familia lui decât majoritatea celor de aici.
Nu e rolul meu să dau sfaturi.
Dar, din experiența mea de-a lungul anilor...
nu vă aranjați viața în funcție de el.
Mulțumesc.
Sper că nu e prea supărată.
Nu ești prea supărată că a trebuit să oprim transmisia?
Toți artiștii protestatari sunt interziși, altfel nu e protest adevărat.
Unde ai citit asta?
Așa a zis Charles. El știe.
- Pot să-mi păstrez caca? - Da.
Benno, poți să mă ajuți puțin? Am lăsat ceva la tarabă.
Da. Ne vedem la mașină.
- Mi-a venit o idee șmecheră. - Da.
Înainte să faceți o altă încercare cu copilul,
eu și Ret credem că aveți nevoie de puțin timp de relaxare.
- Deci veniți cu noi la Lesbos! - Stai. Ce?
Lesbos? Insula. Grecia! Da.
Când ne întoarcem, puteți veni cu noi, ne distrăm împreună.
- Nu ne putem permite. - Ei bine, eu pot.
Câștig la greu.
Cassie pare puțin stresată în ultima vreme, zice Retta.
Asta înainte să primim banii de la Rachel.
Nu ți s-a părut așa azi?
Crezi?
Ai încredere în Retta. Se pricepe la asta.
Ce zici? Veniți?
Spune „da”, amice.
Haide. Grecia. Doar spune-o. Da. „Da, Carbo.”
Ce zici?
La carieră data viitoare? Încercăm ceva mai dificil?
- Ai fost bun. Ce zici? - Zic că ai un musafir.
Curățăm noi motoarele.
Da, în fine.
Dnă Spade. Ce surpriză!
Serios? Am crezut că vă așteptați să vin.
Aș dori să spun, înainte să mă demonizați...
Convingerile lui Ruby sunt una,
dar denigrarea școlii pe rețelele sociale e cu totul altceva.
Avem o părere bună despre dvs. A fost doar o neînțelegere.
Vreau să vă cer ceva.
Un reporter local vrea să scrie un articol pentru presa națională.
Speram că ați putea vorbi cu el.
- Ce să spun? - Să îndreptați lucrurile.
Explicați că înțelegeți decizia noastră legată de lucrarea lui Ruby.
Există două versiuni, desigur.
Toată chestia asta a scăpat de sub control.
O explozie ridicolă de atenție la nivel mondial.
- Nu-mi vorbesc de rău fiica. - Nu vă cer asta.
Spuneți doar că înțelegeți de ce am procedat așa.
Tot ce știu e că Rubes a pus caca pe un tablou
și acum parcă e următoarea Greta... cum o cheamă.
Exact.
Josnicia lumii online.
Ea e eroul, noi suntem demonii, școala are de suferit.
O să se stingă.
Fricțiuni între părinți, schimburi de replici destul de violente.
Eu n-am auzit așa ceva.
Orășelul nostru a devenit o glumă internațională.
Da.
Bine.
Vrea să îl trimită la tipografie mâine, deci ar fi bine să sunați mai repede.
Da.
Bună, sunt Julie Rafter. Lasă un mesaj după semnalul sonor.
Deci asta făceai cu Carbo?
Acceptai să plecăm într-o vacanță de o lună?
- Ar fi trebuit... - Știu ce-o să spui,
dar n-o să ne coste nimic. N-o lua ca pe o vacanță.
Ce altceva să fie?
O lună întreagă? Las baltă contractele cu care ajut?
- Exact după ce am luat bani de la Rachel. - Ca să avem un copil.
Și asta ar ajuta. Știu că a fost stresant.
Știu că ți-e greu să accepți cadouri din cauza chestiei tale cu familia...
Nu e chestia mea cu familia. N-are de-a face cu cadourile...
Uite, Carbo vine de la un...
Scuze, continuă.
Te-am întrerupt. Îmi pare rău.
N-am putut să vorbesc.
La propriu.
Ben mi-a dat posibilitatea și parcă mi s-a încețoșat mintea. Am înghețat.
Bine.
Nu era ceva logic, era...
Cum era?
Ca și cum eram... Cu primul soț,
dacă încercam să-l înfrunt legat de cel mai mărunt lucru...
Continuă.
Într-un final l-am înfruntat, și uite ce s-a întâmplat.
Te-a dat afară.
Ce urmează să spun e din dragoste.
Chiar îți dorești să depășești asta?
Să-i spui lui Ben că s-a terminat cu FIV?
Sau vrei să vorbești despre asta
și iar să vorbești, cu speranța că dispare de la sine?
- Ai fost vreodată la psiholog? - Nu.
L-ai convinge pe Ben să vină cu tine?
La mine e problema, nu la el.
E o relație, Cass.
Am pe cineva să-ți recomand.
Și alte cupluri pe care le cunosc au probleme în ultima vreme.
Oare eu sunt factorul comun?
O idee romantică îmi spunea că aș putea ajuta cumva.
A fost o singură zi proastă.
Sigur că ajuți.
Oare? Pe cine?
Tata e probabil mai rău.
Ben și Cassie par să se descurce.
Nathan și Edward nu sunt pe străzi.
Iar Rachel a venit puțin și gata.
Unde e Dave în toate astea?
Ne sunăm.
Ben chiar a încercat să-mi dea sfaturi maritale ieri.
Pare să fie noul lui rol, ține familia unită.
E un om bun.
M-am mutat să-i ajut pe ei, nu invers.
Și mi-e dor de Dave.
Atunci, întoarce-te.
Nu fără răspunsuri.
Credeam că e vorba de familie. Dacă nu...
- Atunci ce? - Întrebare de un milion de dolari.
Salut, ai un minut?
- Sigur. Ce-ți trebuie? - O întrebam pe Donna.
Ai o secundă?
După cum spuneam.
O lună? Vrei și cartofi prăjiți?
Știu că e mult, dar ascultă-mi planul.
Îl instruiesc pe Nathan, iar cu mama la bar și el pe postul meu, sunt acoperit.
Îți amintești că doar ce-a plecat, fără să garanteze că se întoarce?
Se întoarce peste câteva zile. O să se plictisească. Și e falit.
Un avertisment. Deși și mie mi-ar plăcea o vacanță în Grecia,
ar trebui să mă plătești în aur să mă duc cu Carbo.
Fiecare moment de liniște va fi transmis în direct.
O să plonjezi în Marea Mediterană cea turcoaz
și o să fie acolo, cu camera lui,
vorbind sub apă.
Cassie o să pună piciorul în prag.
Înseamnă că accepți?
Du-te. Ai grijă de soția ta. E norocoasă să te aibă.
Și eu cred asta.
Mulțumesc.
Salut.
Mulțumesc din nou pentru discuție. O să fiu rapid.
Înainte să începem,
cred că angajamentul lui Ruby față de climă e lăudabil,
dar toată agitația asta despre ea e un mare caca...
Ei bine, despre puțin caca. E numai caca.
E bine că puteți face haz.
Da. E ceva prea nebunesc să fie luat în serios.
PSIHOLOGIE - DR. EGON ZARKA EDIȚIA A TREIA
Nu știu cum reușești. Pare a fi muncă grea.
Presupun că-mi place provocarea. Mereu e o nouă atracție la orizont.
Azi, masterul. Într-o zi, poate, un doctorat.
Ți-au strălucit ochii.
Doar că e obositor. Și devine plictisitor să fii lefter.
Într-o zi, o să privești înapoi zâmbind.
Tu n-ai făcut facultate?
Nu. Era o vorbă:
„O bucată de hârtie nu-ți aduce un soț.”
- Nu! - Alte vremuri...
„O fată să știe doar să scrie, să stenografieze și să gospodărească.”
Așa zicea mama, fie-i țărâna ușoară.
Îți invidiez generația.
DAVE - APEL PIERDUT
- Oricum, mersi pentru azi. - Nicio problemă.
Toți ăia din vânzare de caca?
Și tablouri. Poate mă las de școală.
- N-aș spune asta în preajma mamei. - De ce?
Merg la școală doar ca să fiu artistă. Sunt deja.
Ai avut o zi bună, Rubes. Nu ești Banksy.
E un artist stradal.
Ca și cum n-aș ști! Până și tu știi.
Vorbeam cu Edward. Devii cam plină de tine.
- Un artist bun își cunoaște valoarea. - Să ghicesc. Charles?
Are experiență.
Da, iar tu nu ai. Încă.
Dacă vrei să oprești totul, spune-i mamei că te lași de școală.
Îi spun și eu.
Vezi? Ai o influență proastă.
Curățați tot. Nu vreau să fie cocină când vine Cassie.
Bine.
Dar n-o să am timp și de școală și de Observarea Pământului.
Ziceam doar.
Scuze, a trebuit să iau o decizie. Am sunat.
Lucram.
Reporterul era disponibil doar azi, așa că am rezolvat.
Ce reporter? Era vorba despre mine?
Da. Nu-i așa, Dave?
De ce nu mi-au luat interviu mie?
Bună întrebare! E arta ei.
Era despre chestii de adulți.
Cum ți-a fost ziua, Rubes? Piața merge bine?
Am făcut 350 de dolari.
- Poftim? Azi? - Da.
Ce?
Cea mai mare parte din picturi, dar și din caca.
Carbo vine mâine să mă filmeze cum fac o lucrare nouă.
- Despre ce e vorba? - Despre prim-ministru.
- Doamne... - Se numește Inimă de Cărbune.
Carbo crede că am putea apărea la știri cu asta.
Hai să vorbim despre asta după cină.
- Lasă-mă să-l salut pe tatăl tău. - Bine. Pa, tata! Mi-e dor de tine.
Și mie, Rubes. Fii cuminte!
Mersi că i-ai zis lucruri bune reporterului.
Așa ai făcut?
Care vrei să fie primul subiect?
Că e pe cale să enerveze prim-ministrul
sau că face mai mulți bani pe zi decât noi?
Încep să-ți înțeleg punctul de vedere.
Nu vreau să devină ceva incontrolabil.
- Deja o schimbă. - Asta i-ai spus reporterului?
În mai multe cuvinte.
Chiar a părut destul de impresionat.
Ar trebui să închid. E rândul meu cu cina.
Bine. Te iubesc.
Și eu.
Noapte bună!
Noapte bună.
Pot să mă alătur?
- Fără kombucha în seara asta? - E greu de găsit în Buradeena.
E prima dată după ceva vreme când am avut chef de o bere
fără să-mi fac griji că mai vreau încă trei.
Ultimele zile au fost ca o reașezare a lucrurilor.
Bun.
Mă bucur că simți că-ți recapeți controlul.
Da, așa cred.
Știi că îți sunt alături.
Sunt tatăl tău.
E ciudat, mi-am dat seama de ceva uitându-mă la tine și la Paddo.
N-am nevoie de un tată acum.
Ci de un amic.
Atunci, sunt amic.
Cassie, încă nu te-ai culcat?
Iubitule? În legătură cu Grecia...
Nu e vorba despre bani.
Nu doar despre asta...
Ben?
Ben.
„DOAR UN MARE CACA” - CENZURAT
- Cum să fii așa de prost? - Am vrut să temperez lucrurile.
- Numindu-i arta „caca”? - Nu asta am spus.
„E doar un mare caca despre caca.” Am încheiat citatul.
Cine a spus asta?
Nimeni, dragă.
E Ruby?
Nu intra online!
Ruby, a fost o glumă spusă unui jurnalist.
A făcut să pară că am vorbit serios.
E cam devreme pentru artă, nu-i așa?
Asta a spus Retta, dar Rubes ia deciziile.
Cam mult zilele astea, aș spune. De ce seamănă cu sângele?
Vrea să mărească impactul. „Fii măreț sau las-o baltă”, nu?
Justin chiar nu vrea transmisia în direct.
Amice, fanii o să se înfurie dacă nu o fac. Bine.
Cine e gata să se carbogazifice?
I-ai spus asta unui jurnalist?
Dave, nu mai vorbi. Ruby, nu e așa rău.
Eu încerc să salvez lumea și tata crede că e caca?
Uitați-o! Ce spui, Rubes? Ești gata să-l dai gata pe prim-ministru?
Ăla e Carbo? Filmează?
- Ai zis că e caca! - N-am vorbit serios.
Tata crede că sunt o glumă.
CE MAI FACE RĂZBOINICA ECO? AM INTRAT PENTRU...
Carbo! Oprește camera!
CARBOGAZIFICĂ-TE!
- Ce? - Comentarii.
Comentează?
- N-au ceva mai bun de făcut? - Așa se pare.
Ce spun? De fapt, nu-mi zice.
- A devenit virală. Din nou. - Nu asta vrei?
Nu și dacă toată lumea râde de ea din cauza mea.
Exact asta n-am vrut să se întâmple. Nu putem să ștergem?
Răspunzi?
- Alo? - De ce nu m-ai sunat? Sau pe Justin?
Buradeena o încasează.
Totul riscă să se ducă de râpă. Nu asta vrea Ruby.
Într-o perspectivă mai amplă...
E vorba de o fetiță de nouă ani căreia i se oferă o șansă extraordinară
care ar putea fi unică în viață. Depinde întotdeauna de părinții ei
ca să facă front comun și să o susțină.
Nu e cazul ca un părinte să o submineze.
Hai să ne calmăm puțin.
Succes, Justin zice la știri „tată ticălos”.
Nu sunt ticălos și nu vreau să apar la știri.
Nu vorbi cu nimeni. Nu răspunde la telefon decât dacă sun eu. Te sun în câteva ore.
Având în vedere ce civilizat a fost apelul ăsta, abia aștept urmarea.
Margaret Thatcher, mori de ciudă.
Cine?
Vreau să trec pe la tata înainte de muncă, dar n-aș vrea s-o las.
- Nu poate găsi Donna pe altcineva? - O să fie bine.
Deja am un plan s-o înveselesc. „Natura vindecătoare a artei.”
Nu încetezi să mă surprinzi.
Ben Rafter, iubitor de artă. Cine să fi știut?
- Și eu, care am venit să ajut! - Da.
Mă tot gândesc la Grecia. O să fie minunat pentru Cassie.
Avem nevoie de un hamal.
Ce, mama ta să le tragă pe pavaj? Nu prea cred.
- Mersi, dragule. - Pa!
Ce fac eu oare?
Dave are dreptate.
Copiii n-au nevoie să mă amestec în viața lor.
Chiar dacă îl numesc „ajutor”.
Dar sentimentul ăsta nu dispare.
Asta înseamnă că n-are legătură cu copiii sau cu tine.
Donna m-a întrebat: „Atunci, ce?”
Atunci, ce?
E al patrulea mesaj pe care ți-l las, Ryan.
M-ai citat greșit. În numele fiicei mele, pretind niște scuze.
Și să ai curajul să răspunzi la telefon.
Spune-mi că soluția ta nu e să cumperi droguri.
Nu încă.
Dacă mă recunoaște cineva?
Calmează-te, Picasso. O să fii bine.
Uite-o! Cel mai nou sacrificiu pentru capriciile universului Twitter.
Charles știe tot.
Ești bine?
- Haideți! - Venim.
Mersi pentru asta.
Mersi că mi-ai cerut.
Bun venit! Poftiți.
Îl cunoști pe artistul ăsta?
- Și-a tăiat urechea. - Bietul Vincent!
Tu ai câștigat ieri probabil mai mult decât a câștigat el în întreaga carieră.
Acum e numit „geniu”.
Pun pariu că lumea n-a râs de el.
Ba da.
Chiar și mama lui îl credea o glumă.
Așa cum crede tata despre mine.
O radicală în devenire ca tine crede ce citește în ziare?
Rușine să-ți fie!
Sigur a fost citat greșit. Dă-o încolo!
Artiste bune care s-au luptat cu prejudecățile societății.
Marie Bashkirtseff scrie în jurnal că a plâns de furie
fiindcă femeilor le era interzis accesul la principala școală de arte din Paris.
Marie Bracquemond, autodidactă talentată,
oprită să picteze de noul ei soț.
Sufocate de vremurile lor.
Ești într-o companie bună, Ruby.
Toți artiștii suferă.
Adevărații artiști se ridică deasupra și transformă acele sentimente în lucrări.
De exemplu Urși albi săraci.
Empatia ta pentru o creatură înfometată surprinsă pe pânză.
Emoția ta prinsă acolo pentru viitor.
Cine l-a pictat pe ăsta?
Ăla e al meu.
Probabil cel mai bun tablou al meu.
L-am dus la piață într-un weekend. Atât de încrezător!
Din păcate, după două zile, nicio persoană n-a fost interesată.
Poate tu ești o artistă mai puternică decât mine,
dar, decât să mai îndur durerea respingerii,
îl păstrez aici.
Chiar dacă nu s-a vândut, există.
Asta contează. Lucrarea în sine.
Restul e comerț.
Combinăm astea cu asta și facem astea.
Asta eclipsează orice tristețe de moment.
E cea mai matură discuție pe care am avut-o vreodată.
Una pe care o meriți.
Lasă-ți deoparte necazurile, du-te acasă, pictează ce te inspiră din discuția asta.
Ce, acum?
Ceva serios? Fără caca, mă gândesc.
Dacă așa consideri.
S-a mai făcut.
Dar e tot un protest. Vreau să fac o schimbare.
Atunci, găsește ce e de spus, spune-o și ai să reușești.
Dă-i libertate. O să iasă, într-un fel sau altul.
- Deci înțelegi de ce Dave vrea să rămână? - Acum, da.
În ultimele zile parcă m-am dat jos de pe roata de hamster care se învârte.
Nu prea știu ce o să fac când tu și tata vă întoarceți la lucru.
- Dave e un tip impresionant. - Da, este.
- Și Julie. - Da, am avut noroc.
Uite, tata n-a fost așa grozav.
N-a fost cineva de admirat când eram mici, ca să zic așa.
Am învățat multe de la tatăl tău.
Nu doar ucenicia.
- A fost un model și-mi place. - E reciproc.
Și lui i-a prins bine să te aibă aici.
Mersi, apreciez asta.
E adevărat.
Mai știi locul ăla de pe vârful dealului?
Cel mare? Locul nou?
E un centru wellness. Noi i-am făcut instalația electrică.
I-au dat un voucher, dar ar trebui să-l folosești tu.
E al lui.
Crezi că Dave face chestii de hipioți?
Nu. Ar trebui să mă întorc și să mă ocup de problema clădirii.
Bine. În plus, sunt multe femei.
Și am văzut ce scria pe tablă.
„Sondarea chakrelor sexuale.”
Tu ai inventat asta.
Nu. Chakre, amice.
- Ben? - Da.
Trebuie să vorbim.
Sigur.
Am încercat să vorbesc cu tine aseară, dar dormeai.
Dacă Grecia te stresează atât de mult, nu trebuie să mergem...
Nu vreau FIV.
Am acceptat iar doar pentru că te iubesc.
Sunt de acord să nu ne grăbim. Putem aștepta câteva cicluri,
- ... să așteptăm cât ai nevoie... - Ben.
Te rog. Eu am terminat.
Am terminat cu hormonii, am terminat cu așteptarea.
Ciclurile mele la microscop. Ciclurile mele.
Și durerea. Durerea.
A ta, la fel de mult ca a mea.
Nu mai pot face asta.
Ai terminat? Pur și simplu?
Pur și... Doamne!
Ai idee cât de greu mi-a fost să-ți spun?
Deci, e vina mea?
Dai vina pe mine pentru că nu ai putut spune ce simți?
Numește o singură dată când nu te-am lăsat să vorbești. O singură dată.
Nu era nevoie, pentru că știam că o să fii supărat. Și ești.
Am terminat.
Vorbim despre copiii noștri, Cassie, despre familia noastră,
iar tu ai terminat?
Nu se poate ca asta să fie viața mea.
Nu accept.
Nu pot fi un uter umblător.
Îmi pare rău.
Donna, trebuie să plec. Dave a avut un accident.
- Ce s-a întâmplat? - A căzut de pe motocicletă.
Umărul sau brațul. Trebuie să plec.
Sigur. Sună-mă când afli mai multe.
- Anunță-ne când ajungi. - Vă sun imediat ce ajung.
Mă întorc curând, bine?
Sunt bine. Nu-ți face griji pentru mine. Zi-i tatei că sper să se facă bine.
Așa o să fie. O să-și revină.
Spune-i lui tata că sunt bine.
O să-i spun, dragule. Bine.
- Pa. - Pa.
- Drum bun. - Mersi.
Bine.
- Pa. - Pa.
- Vă iubesc pe toți. - Te iubesc, mamă. Pa!
Pa.
RADIOLOG
Ultimul colț.
Vrei să te ajutăm să-ți pui pijamalele sau...
Nu, mă întind puțin doar.
Aici.
Așa. Da.
Așa, amice.
Știți ce nu-mi pot scoate din cap?
Fracțiunea de secundă dintre momentul în care deții controlul...
și cel în care zbori prin aer, de parcă nu te mai oprești.
Până când, pam, te oprești.
Și atunci am văzut-o.
O țepușă care ieșea din pământ.
Ca un pumnal.
Cincisprezece centimetri mai încolo și ar fi trecut prin mine.
Ai fost destul de norocos, nu?
Vezi lucrurile în perspectivă, doar asta spun.
Tata, mereu cel puternic,
acum, pe nisipuri mișcătoare.
Brusc, fata care are totul poate simți cum totul se năruie.
Iar Nathan, care are cele mai mari șanse de reușită, nu-și găsește liniștea.
CENTRUL DE WELLNESS BURADEENA RELAXARE, RECUPERARE, ÎMPROSPĂTARE
Și apoi eu,
cel mai echilibrat din familie.
Nu mi-ai spus o vorbă toată seara.
O să fim bine.
Suntem bine.
Ben, nu suntem bine.
A trebuit să dau pe gât vodcă să-mi fac curaj să vorbesc cu tine.
Ce spune asta despre noi?
O soție care e prea speriată să-i spună soțului adevărul,
un soț care e prea obsedat ca să-l audă.
Avem nevoie de ajutor. Un psiholog.
Ce să ne spună?
Mereu mi-am dorit să am copii, Cassie. Mereu mi-am dorit.
Știi părerea mea.
N-avem nevoie de consilieri matrimoniali care să ne zică ce știm deja.
Poate că eu am nevoie.
Pentru numele lui Dumnezeu, Ben, nu te mai minți singur!
Și, uite-așa, sunt la fel de varză ca ceilalți.
Subtitrarea: Iulia Rolle
Redactor Anca Tach