Rafter-familien vender tilbake.
I alle familier har man en rolle.
Det er visst ingen her.
Min var den morsomme. Klovnen.
Den elskelige rotekoppen i familien som for det meste var stabil.
- Ikke notatene min, Ben! - Notatene, Ben!
- Ja, Ben! - Beklager!
- Nå er det nok! - Du.
Overgi våpenet!
Og se på oss nå.
Bortsett fra meg er det fullt kaos i Rafter-familien.
Mamma og pappa, fra sammensveiset til daglige telefonsamtaler.
- Alt bra med Nathan? -Vi skal sykle.
Bra.
Rachel er sikkert hjemme nå.
Ja.
RACHEL RAFTER SALGSSJEF
Rachel, bundet til skrivebordet og snart enslig mor.
Og stakkars Nath.
Enslig far, skilt to ganger.
Boligen ødelagt og har så vidt en deltidsjobb.
- Skal vi kjøre igjen? - Kom an!
Du vet du har din egen Carbo her.
Synes du? Ikke helt.
- Jeg har det bra her. Dra. - Greit, blir ikke lenge.
Plutselig er jeg den funksjonelle.
Kan ikke ta all æren.
- Ungene ville elsket røde gummifrosker. - Og rød saft?
Og en stige til å få dem ned fra taket.
Mamma sa alltid: "Du vet når du vet det."
Og det gjorde jeg.
Hallo.
Min fremtid, bare en vegg unna.
Dette er litt snålt.
Takk og lov for at du sveipet til høyre.
Vil du ha en drink?
Ja.
Jeg forlenget pausen helt til Donna truet med å sparke meg.
Tror ennå ikke at hun sveipet til høyre og så giftet seg med meg.
Velkommen hjem, Mrs. Rafter.
Det liker jeg.
Kanskje det var derfor klovnen ble borte.
Nå var jeg sønn, bror, onkel og ektemann.
Og kanskje fremtidig far.
Vennen.
Jeg synes ikke vi skal ta imot.
Rachels penger.
Det går bra.
Jeg er ikke bekvem med det.
Rachel gjør ikke noe hun ikke vil.
Det skjønner jeg.
Men jeg sier at jeg ikke vil ta imot.
Det gir oss et forsprang.
Så snart du er klar igjen.
Vi fungerer fordi vi snakker sammen.
Slik mamma og pappa pleide.
Ben Rafter,
trodde aldri jeg ville si det,
familiens mest stabile.
DEN STORE AUSTRALSKE DRØMMEN BLIR ET HØYHUS-MARERITT
- Er du ikke besatt? - Hva annet er helgene til?
- Greit nok. - En til deg.
Dette er et fint sted.
Si det til moren din.
Jeg er ikke her for å unngå ansvar.
Jeg vet du synes det var ubetenksomt å si opp.
Bare bekymret.
Men hvis ikke hadde jeg bristet eller fått et sammenbrudd.
Jeg vet ikke.
Jeg var ikke bra for Eddie slik jeg var.
Så jeg ville komme hit for å få styrken tilbake. For ham.
- Du er på rett sted. - Virker slik.
Her er han.
Klar for å gi gass?
Vi bør ta med Nath til Patterson-banen.
Den jeg fortalte om.
Du har ikke noe valg.
Godt jobbet.
Vet du om en senator som hindrer klimapolitikk?
Hva annet kan du gi dem enn en kullklump?
Stressbæsj!
- Heia Rubes! - Og skyll dem ned i do!
- Stressbæsj? - Greit for Observation Earth?
Redd planeten med biologisk nedbrytbar stressbæsj.
Det er litt mer enn jeg forventet, men det går nok bra.
Det gjør vel det.
Hvis det blir for mye å ha alle oss hos dere, må du si ifra.
- Donna har tilbudt oss plass. - Det skal jeg. Men det går bra.
Hei, kompis. Du ser stresset ut.
Gi stressbæsjen din et godt trykk.
Jeg drar kanskje til pappa en tur.
- Kan du ta med Edward hjem? - Ja, selvsagt.
Om barna blir for oppspilte, få Ben til å roe dem.
- Greit. - Ha det.
Hallo? Ta over, Charles.
Ikke si æsj til stressbæsj.
Amerikanske Justin. Hva gjelder det?
Forstår du hva dårlig inntrykk er?
Kutt ut direktestrømmingen.
Dere selger plastsøppel.
Tror de er nedbrytbare.
Bare vær glad dette ikke er Rachel.
De elsker det.
Jeg er hos Observation Earth for å forhandle for søsteren din.
Hvis de ser denne katastrofen...
Bare steng det av! Nå!
Forstått. Beklager.
Under stress? Gi bæsjen et godt press.
Hei!
ER BÆSJEN BIOLOGISK NEDBRYTBAR?
Kutt. Charles! Kutt...
Vi burde gå på den kafeen oftere.
Var det ikke fint å gå ut?
La dem være på foreløpig, pappa.
Skal vi ta en kopp te i salongen?
Jeg har tid før jobb.
Når begynte du å jobbe?
Jeg vikarierer jo for Nathan på Boat Club.
For Donna?
- Du kjenner Donna. - Ikke den nye indiske dama, vel?
- Lukter litt rart, spør du meg. - Nei, pappa, det...
Det er sykepleieren din, Ria.
Hun bruker patsjuli-olje, og er herlig.
Sa ikke at hun ikke var.
Skal vi ikke på en fin kafé?
Kanskje en annen dag.
Bra.
Jeg er trøtt.
Mrs. Rafter?
Tøff morgen med pappa?
Ja.
Jeg har fem minutter.
Jeg sier ikke at jeg forventet et mirakel.
Jeg trodde det ble annerledes med mer tid sammen.
For hvem?
Ham, selvsagt.
Jeg forstår at han ikke blir bedre.
Men jeg flyttet nærmere for å se ham oftere.
Jeg har sagt før at mer tid ikke er garantert kvalitetstid for ham.
Kanskje for deg, og det er flott,
men hvis det gjør deg fortvilet...
Ted lever i fragmenter.
En brusten mosaikk, husket i deler, om i det hele tatt.
Så den eneste hyppigere besøk hjelper, er deg.
Spørsmålet er: Hjelper de?
Jeg er her ute, og ikke der inne, så...
Og om Ted var frisk og så dette,
hva ville han sagt?
Han ville ikke likt å se meg trist.
Ted får mer fra familien sin enn de fleste her.
Jeg er ikke i en posisjon hvor jeg kan gi råd.
Men ut fra min lange erfaring,
ikke form livet ditt rundt ham.
Takk.
Håper ikke hun er for skuffet.
Over at vi måtte slutte å strømme?
Alle protestartister stoppes, ellers er det ingen protest.
Hvor leste du det?
Charles sa det. Charles vet.
- Kan jeg beholde bæsjen? - Ja.
Benno, kan du hjelpe meg? Jeg satte igjen noe i boden.
Ja. Møtes ved bilen.
- Jeg fikk en lys idé. - Ja vel?
Før dere prøver å bli gravide igjen,
tenkte Ret og jeg at dere trengte litt avslapning.
- Så dere blir med oss til Lesbos! - Vent. Hva?
Lesbos? Øya. Hellas! Ja.
Når vi drar tilbake, kan dere bli med og innvie det.
- Vi har ikke råd. - Men det har jeg.
Jeg tjener grovt.
Og Retta synes Cassie virker stresset.
Det var før vi fikk Rachels penger.
Var hun ikke det i dag?
Synes du?
Stol på Retta. Hun vet slikt.
Så hva sier du? Blir dere med?
Bare si ja.
Kom igjen. Hellas. Bare si det. "Ja, Carbo."
Hva sier du?
Steinbruddet neste gang? Gjøre det mer utfordrende?
- Du var god. Hva sier du? - Jeg sier at du har besøk.
Vi vasker av syklene.
Ja vel.
Mrs. Spade. Så overraskende.
Jeg trodde kanskje du ventet meg.
Og før du demoniserer meg, må jeg få si
at Rubys overbevisning er én ting,
men å sverte skolen på sosiale medier, en helt annen.
Du gjør en flott jobb, Mrs. Spade. Det var bare en misforståelse.
Jeg må be om en tjeneste.
En lokal reporter vil skrive en artikkel om dette for nasjonale medier.
Jeg håpet du kunne snakke med ham.
- Og si hva? - Oppklar situasjonen.
Forklar at du forstår vår beslutning om Rubys kunst.
Det er selvsagt to sider av dette.
Dette har gått over styr.
Latterlig oppmerksomhet over hele verden.
- Jeg snakker ikke stygt om datteren min. - Det ber jeg heller ikke om.
Bare om at du forstår hvorfor vi gjorde det vi gjorde.
Jeg vet bare at Rubes la bæsj på et maleri,
og nå er hun den nye Greta et-eller-annet.
Nemlig.
Nettverdenen på sitt verste.
Hun er helten, vi er demonene, og skolen lider.
Det går over.
Friksjon mellom foreldrene, ganske harde ordvekslinger.
Det har jeg ikke hørt.
Vår vakre lille by har blitt en internasjonal vits.
Akkurat.
Greit.
Han vil trykke artikkelen i morgen, så jo før du ringer ham, jo bedre.
Ja.
Hei, dette er Julie Rafter. Legg igjen beskjed etter pipetonen.
Så det var det du gjorde med Carbo?
Gikk du med på en måneds ferie?
- Du burde... - Jeg vet hva du vil si,
men det koster ingenting. Ikke tenk på det som ferie.
Hva annet er det?
I en måned? Dropper jeg kontraktene jeg jobber med?
- Rett etter pengene fra Rachel. - For at vi skal få barn.
Og dette hjelper også. Jeg vet at det har vært stressende.
Jeg vet at på grunn av familien din er det vanskelig å ta imot gaver...
Det har ingenting med familien eller å ta imot gaver å gjøre...
Carbo kommer fra...
Unnskyld, fortsett.
Jeg avbrøt deg, beklager.
Jeg klarte ikke å snakke.
Bokstavelig talt ikke.
Ben ga meg en åpning, men hjernen ble helt tom.
Ja vel.
Det var ikke logisk, det var...
Hva var det?
Det var som om jeg var tilbake... Med den første mannen min,
hvis jeg motsa ham om den minste ting...
Fortsett.
Jeg motsa ham til slutt, og se hva som skjedde.
Han kastet deg ut.
Det jeg skal si, er av kjærlighet.
Vil du egentlig komme over dette?
Si til Ben at prøverørsbefruktning er over?
Eller vil du fortsette å snakke om det
og håpe at det bare svinner bort?
- Har du vært hos psykolog noen gang? - Nei.
Kan du få med deg Ben?
Det er meg, ikke ham.
Det er et forhold, Cass.
Jeg har en jeg kan anbefale.
Flere par jeg kjenner er litt på gyngende grunn for tiden.
Kan jeg være fellesnevneren?
Jeg hadde vel en romantisk idé om at jeg kunne hjelpe til.
Du hadde én dårlig dag.
Selvsagt hjelper du.
Gjør jeg? Hvem da?
Pappa er muligens verre.
Ben og Cassie synes å klare seg.
Nathan og Edward er ikke hjemløse.
Og Rachel fløy inn og ut igjen.
Hvor er Dave i alt dette?
Vi ringer hverandre.
Ben prøvde til og med å gi meg ekteskapsråd i går.
Det er visst hans nye rolle, limet i familien.
Han er en god mann.
Ja. Jeg flyttet for å hjelpe dem, ikke det motsatte.
Og jeg savner Dave.
Så dra tilbake.
Ikke uten svar.
Jeg trodde det handlet om familien. Om ikke...
- Hva da? - Det store spørsmålet.
Har du et øyeblikk?
- Ja visst. Hva trenger du? - Jeg så etter Donna.
Har du et øyeblikk?
Der ser du.
En måned? Vil du ha pommes frites med det?
Jeg vet det er lenge, men hør planen.
Jeg lærer opp Nathan, og med mamma i baren og ham i min jobb er jeg dekket.
Husker du at han tok seg fri uten å love å komme tilbake?
Han er tilbake om et par dager. Han vil kjede seg, og er blakk.
En advarsel. Selv om jeg ville elsket å feriere i Hellas,
måtte du betalt meg i gull for å dra med Carbo.
Hvert eneste fredelige øyeblikk vil bli direktestrømmet.
Du dykker uti det turkise Middelhavet,
og han er der med kameraet
og snakker under vann.
Cassie strammer ham opp.
Betyr det ja?
Dra. Pass på kona di. Hun er heldig som har deg.
Det synes jeg også.
Takk.
Hei.
Takk for at du kom. Jeg skal være rask.
Før vi begynner, vil jeg si
at Rubys engasjement i klimaet er flott,
men all denne oppmerksomheten rundt henne er masse dritt om en...
Litt dritt. Alt er bare dritt.
Godt du kan le av det.
Ja. For sprøtt til å ta på alvor.
TREDJE UTGAVE PSYKOLOGI DR. EGON ZARKA
Jeg skjønner ikke hvordan du klarer det. Ser tøft ut.
Jeg liker vel utfordringen. Det er alltid en ny gulrot.
I dag, mastergrad. Én dag, kanskje doktorgrad.
Og øynene dine glødet nettopp.
Det er bare slitsomt. Og det tar på å være blakk.
Du vil se tilbake på det og smile.
Gikk du aldri på universitetet?
Nei. Man sa:
"Du blir ikke gift med et stykke papir."
- Nei! - Det var andre tider.
"Maskinskriving, stenografi og heimkunnskap er alt du trenger",
sa mamma, velsigne henne.
Jeg misunner generasjonen din.
DAVE TAPT ANROP
- Uansett, takk for i dag. - Bare hyggelig.
Alt det for å selge bæsj?
Og malerier. Jeg tror jeg må slutte på skolen.
- Jeg ville ikke sagt det til mamma. - Hvorfor ikke?
Jeg går på skolen for å bli kunstner. Jeg er en nå.
Én god dag, Rubes. Du er ikke Banksy.
Han er gatekunstner.
Som om jeg ikke vet det. Selv du visste det.
Jeg snakket til Edward. Du har blitt litt selvgod.
- En god kunstner kjenner sin verdi. - La meg gjette. Charles?
Han har levd.
Ja, og det har ikke du. Ennå.
Vil du ha slutt på dette, si til mamma at du slutter på skolen.
Jeg også.
Ser du, du har dårlig innflytelse.
Rydd opp, så ikke Cassie kommer hjem til en svinesti.
Greit.
Men jeg har ikke tid til både skole og Observation Earth.
Sier det bare.
Beklager, måtte ta en beslutning. Jeg ringte.
Jeg jobbet.
Reporteren hadde bare i dag, så jeg tok meg av det.
Hvilken reporter? Var det om meg?
Ja. Ikke sant, Dave?
Så hvorfor intervjuet de ikke meg?
Godt spørsmål. Det er hennes kunst.
Det handlet om voksenting.
Hvordan var dagen din? Gikk det bra på markedet?
Jeg tjente 350 dollar.
- Hva? I dag? - Ja.
Hva?
For det meste fra malerier, men litt fra bæsjen.
Carbo kommer i morgen for å filme mitt nye verk.
- Hva handler det om? -Statsministeren.
-Huff da. -Det kalles Hjerte av kull.
Carbo mener det bør få oss på nyhetene.
La oss snakke om det etter middag.
- Jeg skal si god natt til pappa. - Ja vel. Ha det. Savner deg.
Og jeg savner deg. Vær grei!
Og takk for at du sa fine ting til reporteren.
Gjorde du det?
Hvor skal vi begynne?
Med at hun vil terge på seg statsministeren,
eller at hun tjener mer på en dag enn oss?
Jeg begynner å se poenget ditt.
Dette må ikke bli større enn henne.
-Det forandrer henne allerede. - Var det det du sa?
På en måte.
Han virket faktisk ganske imponert.
Jeg må gå. Det er min tur til å lage middag.
Greit. Elsker deg.
Elsker deg.
Natta.
Kan jeg holde deg med selskap?
- Ingen kombucha i kveld? - Vanskelig å finne i Buradeena.
Første gang på en stund jeg har hatt lyst på øl
uten å bekymre meg for at jeg vil ha tre til.
De siste par dagene har vært en hjulinnstilling.
Bra.
Godt at du er mer optimistisk.
Ja, jeg tror det.
Du vet jeg stiller opp for deg.
Jeg er faren din.
Da jeg så på deg og Paddo, innså jeg noe.
Jeg trenger ikke en far nå.
Jeg trenger en kompis.
Da har du en.
Cassie, er du våken?
Vennen? Om Hellas.
Det handler ikke om pengene.
Det er ikke bare at...
Ben?
Ben.
"BARE MASSE DRITT" SENSURERT
- Hvordan kunne du være så dum? -Jeg ville dempe det!
- Ved å kalle kunsten hennes dritt? - Jeg sa ikke det.
"Det er masse dritt om dritt." Sitat slutt.
Hvem sa det?
Ingen, vennen.
Er det Ruby?
Ikke gå på Internett!
Det var en spøk til en journalist.
Han fikk det til å høre seriøst ut.
Litt tidlig for kunst, kanskje?
Det var det Retta sa, men Rubes bestemmer.
Litt for mye for tiden, synes jeg. Hvorfor ser det ut som blod?
Hun vil øke påvirkningen. Gi alt eller gi opp, ikke sant?
Justin liker ikke direktestrømmingen.
Fansen går amok om jeg ikke gjør det.
Hvem er klare for å bli carbonerte?
Sa du det til en journalist?
Dave, slutt å snakke. Ruby, det er ikke så ille.
Jeg redder verden, og pappa synes det er dritt?
Her er hun? Hva sier du, Rubes? Klar for å straffe statsministeren?
Er det Carbo? Filmer han?
- Du kalte det dritt! - Jeg mente det ikke.
Pappa synes jeg er en vits.
HVA ER DET NESTE FOR ØKOKRIGEREN? BARE HER FOR Å...
Carbo! Slå av kamera!
CARBONER DEG!
- Hva er det? - Kommentarer.
Kommenterer de?
- Har ikke folk bedre ting å gjøre? - Virker ikke slik.
Hva sier de? Nei, ikke si det.
- Hun har offisielt gått viralt. Igjen. - Er det ikke dette du vil?
Ikke hvis verden ler av henne og det er min feil.
Det var det jeg ikke ønsket. Kan vi ikke stenge det ned?
Skal du svare?
- Hallo. - Hvorfor ringte du ikke meg eller Justin?
Buradeena er skadelidende.
Det er i fare for å bli avlyst. Det er ikke dette Ruby ønsker.
Alt tatt i betraktning...
Dette er en niåring som blir tilbudt en fantastisk mulighet
hun kanskje aldri får igjen, og som avhenger av at foreldrene hennes
står sammen og støtter henne,
ikke at én av dem undergraver henne.
La oss roe det ned.
Justin må spinne "opprørsk far".
Jeg er ikke opprørsk, og jeg vil ikke spinnes.
Ikke snakk med noen eller ta telefonen, bortsett fra meg. Ringer om noen timer.
Med tanke på hvor sivilisert dette var, gleder jeg meg.
Ta den, Margaret Thatcher.
Hvem?
Jeg må se pappa før jobb, men vet ikke om jeg bør dra fra henne.
- Kan ikke Donna få vikar? - Hun klarer seg.
Jeg har alt en plan for å oppmuntre henne. "Kunstens legende natur".
Du slutter aldri å overraske.
Ben Rafter, kunstelskerfikser. Hvem skulle tro?
- Og jeg som kom hit for å hjelpe. - Ja.
Jeg tenker bare på Hellas. Det blir flott for Cassie.
Vi trenger en til å bære bagasjen.
Hva? Tror du at moren din labber etter? Neppe.
- Takk, vennen. - Ha det.
Hva er det jeg gjør?
Dave har rett.
Barna trenger ikke min detaljstyring.
Selv om jeg kaller det hjelp.
Men denne følelsen blir ikke borte,
og det betyr at det verken handler om barna eller deg.
Donna spurte meg: "Hva da?"
Hva da?
Dette er den fjerde beskjeden, Ryan.
Du feilsiterte meg, og jeg forlanger en unnskyldning.
Og vær modig nok til å ta telefonen.
Si at løsningen din ikke er å kjøpe dop.
Ikke ennå.
Hva om noen kjenner meg igjen?
Ro deg ned, Picasso. Det går bra.
Der er hun! Det nyeste offeret for det ustadige Twitterverset.
Charles vet alt.
Går det bra?
- Kom, dere to. - Kommer.
Takk for dette.
Takk for at du spurte.
Velkommen. Kom inn.
Kjenner du denne maleren?
- Han skar av seg øret. - Stakkars Vincent.
Du tjente sikkert mer i går enn han gjorde i hele karrieren.
Nå kalles han et geni.
Men folk lo nok ikke av ham.
Jo, det gjorde de.
Selv hans egen mor mente han var en vits.
Slik pappa mener om meg.
Tror en ung radikal som deg på det du leser i avisene?
Skam deg.
Han ble utvilsomt feilsitert. Glem det.
Flotte kvinnelige kunstnere som kjempet mot sosiale fordommer.
Marie Bashkirtseff skal visstnok ha grått av raseri
fordi kvinner ble utestengt fra den største kunstskolen i Paris.
Marie Bracquemond, talentfull og selvlært,
hindret av sin mann i å male i det hele tatt.
Kvalt av sin tid.
Du er i godt selskap, Ruby.
Alle kunstnere lider.
Men ekte kunstnere hever seg over det og legger de følelsene i verkene sine.
Stakkars hvite bjørner, for eksempel.
Din sympati for et sultende dyr fanget på et lerret.
Følelsen din foreviget for fremtiden.
Hvem malte dette?
Det er mitt.
Muligens det beste jeg har malt.
Jeg tok det med på markedet en dag. Så selvsikker.
Men dessverre ikke ett napp på to hele dager.
Kanskje du er en sterkere kunstner,
men i stedet for å bli avvist igjen
beholdt jeg det her.
Det er kanskje ikke solgt, men det finnes.
Det er det viktige. Selve verket.
Resten er kommersielt.
Vi kombinerer disse med dette og lager disse.
Det fjerner små, triste øyeblikk.
Dette er den mest voksne samtalen jeg har hatt.
Og en du fortjener.
Nå skal du pakke vekk bekymringene, gå hjem og male det praten vår inspirerer.
Nå?
Noe seriøst? Ikke mer bæsj, tror jeg.
Hvis det føles rett.
Det er på en måte gjort.
Men fremdeles protestere. Jeg vil utgjøre en forskjell.
Så finn det som må sies, si det, og du gjør det.
Slipp det løs. Det kommer ut på en eller annen måte.
- Så du skjønner hvorfor Dave vil bli? - Nå gjør jeg det.
Dagene har kjentes som et hamsterhjul i full gang.
Vet ikke hva jeg skal gjøre nå som du og pappa må jobbe igjen.
- Dave er en solid fyr. - Ja, det er han.
- Julie også. - Ja, vi har vært heldige.
Faren min var ikke så bra.
Ikke en vi beundret som barn, for å si det sånn.
Jeg har lært mye av faren din.
Ikke bare faget.
- Han har vært en rollemodell. - Det går begge veier.
Det har vært bra for ham å ha deg her.
Det setter jeg pris på.
Det er sant.
Husker du stedet på toppen av åsen?
Det store? Det nye stedet?
Det er et velværesenter. Din far og jeg kablet det.
De ga ham et gavekort, men du burde bruke det.
Det er hans.
Dave på et hippie-sted?
Nei. Jeg bør dra tilbake og jobbe med den bygg-greia.
Greit. Dessuten, mange damer.
Og jeg så oppslagstavla.
"Finne seksuelle chakraer".
Det finner du på.
Niks. Chakraer, kompis.
- Ben? - Ja.
Vi må snakke sammen.
Klart det.
Jeg prøvde å snakke med deg i går kveld, men du sov.
Hvis Hellas stresser deg slik, trenger vi ikke å dra...
Jeg vil ikke ha IVF mer.
Jeg sa bare ja igjen fordi jeg elsker deg.
Jeg er enig i at det ikke haster. Vi kan vente et par sykluser
- og ta den tiden du trenger... - Ben.
Vær så snill. Jeg er ferdig.
Jeg er ferdig med hormonene og ventingen.
Menstruasjonen min er under et mikroskop.
Og sorgen.
Din like mye som min.
Jeg klarer ikke mer.
Er du ferdig? Sånn helt uten videre?
Uten... Herregud.
Aner du hvor vanskelig det er å fortelle deg det?
Så det er min feil?
Klandrer du meg for at du ikke kunne si hva du følte?
Si én gang jeg har hindret deg i å snakke. Én gang.
Trengs ikke, fordi jeg visste du kom til å bli sint, og det er du.
Jeg er ferdig.
Vi snakker om barna våre, Cassie, familien vår,
og du er bare ferdig?
Jeg kan ikke la det bli livet mitt.
Jeg vil det ikke.
Jeg kan ikke bli en vandrende livmor.
Beklager.
Donna, jeg må gå. Dave har vært i en ulykke.
- Hva skjedde? - Han falt av motorsykkelen.
Det er skulderen, armen. Jeg må dra.
Selvsagt. Ring når du vet mer.
- Si ifra når du kommer fram. - Jeg ringer så snart jeg er der.
Kommer snart tilbake.
Det går bra, ikke tenk på meg. Si god bedring til pappa fra meg.
Det skal jeg. Han blir helt bra igjen.
Si til faren min at det går bra.
Det skal jeg, vennen.
- Ha det. - Ha det.
- Kjør forsiktig. - Det skal jeg.
Greit.
- Ha det. - Ha det.
- Glad i dere alle. - Glad i deg, mamma. Ha det.
Ha det.
RADIOLOG
Siste hjørne.
Skal vi hjelpe deg på med pyjamasen?
Nei, jeg legger meg bare nedpå litt.
Her.
Sånn. Jepp.
Sånn, kompis.
Vet dere hva jeg ikke får ut av hodet?
Den brøkdelen av et sekund da du har kontroll...
...og deretter flyr gjennom lufta som om du aldri stopper.
Før pang, du gjør det.
Da så jeg den.
Piggen som stakk ut av en stamme.
Som en dolk.
Femten centimeter til, og den hadde gått gjennom meg.
Du var heldig.
Sier bare at det gir en mann perspektiv.
Pappa, alltid den solide,
nå på gyngende grunn.
Plutselig kan jenta som har alt, føle at alt faller fra hverandre.
Og Nathan, mest sannsynlig den vellykkede, som ingenting stemmer for.
BURADEENA VELVÆRESENTER FORYNGELSE FORFRISKELSE FORNYELSE
Og så er det meg,
familiens mest stabile.
Du har ikke sagt et ord til meg hele kvelden.
Vi klarer oss.
Det går bra.
Det går ikke bra med oss, Ben.
Jeg måtte drikke meg til mot for å snakke til deg.
Hva sier det om oss?
En kone som er for redd til å fortelle mannen sannheten,
og en mann som er for besatt til å høre den.
Vi trenger hjelp. Terapi.
For å si hva da?
Jeg har alltid ønsket meg egne barn.
Du vet hvordan jeg føler det.
Vi trenger ikke at en ekteskapsrådgiver forteller oss det vi vet.
Kanskje jeg gjør det.
Slutt å lyve for deg selv, Ben!
Og plutselig er jeg like ødelagt som de andre.
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg