Familia Rafter
Relații publice.
Întreținerea profesională a unei imagini publice favorabile.
E un restaurant de top, cu două stele Michelin
și sunt imagini cu șobolani în bucătărie.
Zic că e extrem de greu să gestionăm așa ceva.
Gestionarea problemelor.
Procesul de răspuns la problemele care afectează un grup.
Bine.
PR și gestionarea problemelor.
DIRECTOR EXECUTIV
- Da. - Abilități necesare cu familia mea.
Intră.
Dau un comunicat de presă pentru Bucătăria cu Șobolani.
Între timp, cu siguranță anulez rezervarea de la prânz.
Nostim.
Încă poți să zbori, da?
Mai am o săptămână până mă oprește la sol micuțul.
Cică asta e sora ta?
CENZURAT - CARBOGAZIFICĂ-TE
Atâta agitație pentru un tablou dintr-o școală din pustietate.
Într-o declarație publică.
N-ar trebui să fiu surprinsă, dar când familia ta devine virală...
Observarea Pământului vrea să vorbească.
- Ei cred că Ruby poate fi noua Thunberg. - Fugi de-aici!
Speram că ai vrea tu să faci asta.
Vreau să te duci în Australia, să evaluezi perspectiva.
Vor să negocieze o înțelegere.
Dar Observarea Pământului nu e clientul meu.
Justin va prelua conducerea. Tu folosește-ți finețea cu familia ta.
Familia mea e... de nefinețuit.
Haide.
Sigur e nevoie de mine?
Nu ți-aș fi cerut dacă nu era. Prezintă-li-l pe Justin,
pe ei, familiei, apoi întoarce-te repede. Nu mă pot lipsi de tine.
Bine.
N-am mai fost acasă de ani de zile. Aș putea avea câteva zile în plus?
Da, e muncă, de fapt. Nu e o reuniune.
Ce sentimental ești!
Da. Moale ca oțelul. Bine, trei zile. Distracție plăcută!
Bine.
Da.
Mă duc acasă.
Sunt de opt ani aici și încă spun „acasă”.
RACHEL RAFTER DIRECTOR SENIOR CONTURI
Chestia cu apelurile video e că se fac de la umeri în sus.
Poți arăta lumii doar ce vrei ca ea să vadă.
O păcălești.
Ce?
Vine Rachel!
Când? Când ajungi aici?
- Cât poți să stai? - Cinci zile, cel mult.
Depinde cât timp durează până când Observarea Pământului semnează cu Ruby.
Să semneze?
A devenit virală. Știu, e o nebunie, dar protestul cu caca
e o nouă abordare. „Bătrâni albi lacomi, urși albi săraci.”
- Clasic. - Observarea Pământului?
- Nu pot vorbi serios. - Ba da.
E un foc de paie, nu?
E peste tot pe rețelele sociale.
Dacă semnează cu Rubes ca ambasador al tinerilor, ar fi extraordinar.
E ridicol!
O să înțeleg dacă refuzi.
Scumpo, o să spun orice care să te urce în avion.
Bine. Nu pot vorbi mult. Poți să mi-l dai pe tata înainte să-nchid?
Nu e aici.
- Eu sunt în oraș, tata e în Buradeena. - Nu trebuie să vii special.
- E bine, atunci. - Exact.
Avem atâtea de povestit!
- Așa e. - Abia aștept să te văd!
- Bine, te iubesc! - Și eu.
- Jules, nu știu. - Nici eu, crede-mă.
Sunt mulți hateri care se iau de puștoaica aia Greta.
Vrem așa ceva pentru Rubes?
Dacă respingem ideea din start, Rachel n-o să vină.
Nu se știe niciodată, ar putea avea sens.
Ruby, ambasador internațional?
Poate.
Ai dreptate. Orice ca să vină Rach acasă.
Ruby știe?
Nu. Mai bine îi explică Rachel.
Ajunge duminică dimineața. Tu când vii?
N-a văzut niciodată Buradeena. Nu poate veni ea aici?
Are doar câteva zile. O să aibă de lucru.
Ar putea-o aduce cineva cu mașina sau poate să ia avionul.
- Chiar o să facem asta? - Ce?
Nu s-a mai întors de ani de zile, iar tu ești încăpățânat.
Vreau să ne vadă casa.
Dacă nu poate, sigur că o să vin.
Nu se poate să n-o văd.
- Bine. - Ăsta e aranjamentul.
Așa funcționează. Eu sunt aici. Tu ești acolo.
Vreau ca ea să înțeleagă ce-mi place la locul ăsta.
Bine. Te sunăm atunci. Duminică la prânz.
Deci copilul de aur se întoarce.
Credeam că tu te crezi ăla.
Da, sunt. Întotdeauna am fost.
Rachel nu și-a dat seama încă de asta.
Bine, trebuie să exersez.
E prea multă spumă. Nici să nu încerci să faci aluzii la asta.
Ține-o tot așa.
Sau la asta.
Ai o minte murdară.
Anna, bună.
Ai primit mema pe care ți-am trimis-o?
Care dintre ele? O să-mi consumi tot traficul de date în ritmul ăsta.
- Meme? Câți ani ai, 12? - Era o glumă psihologică.
- Era amuzantă. - Discutabil.
Deci, care-i treaba?
Ne distrăm.
Erau atât de serioși la vechiul loc de muncă!
Te plăteau mai bine, totuși.
Mersi că mi-ai salvat pielea.
Nicio problemă.
Tu, eu, Sydney.
- Așa se pare. - Încearcă să pari entuziasmată. Haide.
E o poveste lungă. E complicat.
Bine. Ne vedem în salon.
Din moment ce o să cunoști familia
și în caz că devine subiect de discuție, nu le-am spus.
Despre copil?
M-am gândit că ar fi mai ușor să le arăt rezultatul final.
Tu îți cunoști familia.
- Pe mama, cel puțin. - E așa de rău?
Așa de bine. Te omoară cu bunătatea.
Te pun la curent în avion.
- Nu împărtășesc mai mult decât e cazul. - Oricât e nevoie să ne facem treaba.
Treaba mea principală e să transform asta în ceva pozitiv.
Și să mă urc în avion.
URCARE PE POD - PREȚURI
Ar trebui să vedem dacă Rachel vrea să urce pe pod.
Sau să cumpăr direct bilete și s-o surprind?
Nu e turistă.
A zis odată că n-a făcut asta niciodată.
Crezi că e prea mult dacă organizez prânzul?
Doar noi trei? Și poate o întâlnire la spa, eu și ea?
Orice te face fericită.
- Mă bucur să te văd fericită. - O să fie frumos s-o cunosc.
Rezervă tot atunci.
Bucură-te de perioada de recuperare după FIV.
În fiecare conversație, FIV, pe șleau sau plutind ca subînțeles.
Sigur nu o face intenționat.
Crede că, dacă ne păstrăm optimismul, o să reușim.
Femeile rămân însărcinate mereu.
N-are de-a face cu atitudinea lor. Corpul lor funcționează, al meu, nu.
- Deci chiar e finalul? - Ultima dată, a fertilizat doar un ou.
Unul din opt.
Va trebui să-i spui cum te simți.
Nu e o problemă până nu ne permitem un alt ciclu.
Face eschivarea mai ușoară.
- Cumnatul tău. - Ce a făcut?
A decis el că sunt noua lui cea mai bună prietenă,
fără să fiu consultată.
Mă bombardează cu glume penibile toată ziua.
- Crezi că se dă la tine? - Încă nu-mi dau seama.
Poate e bucuros că a scăpat de vechea slujbă.
- Vrei să-i spun eu s-o termine? - Mă descurc.
- Mersi. Ar fi fost ciudat. - Da.
- Iar? - Iar.
SĂ TE UIȚI PÂNĂ LA SFÂRȘIT EXERSAREA DĂ ROADE!
Mai are de exersat.
- Bun venit la The Anderson! - Mulțumesc.
Ne ocupăm noi de bagaje.
Deci...
Eu contactez clientul. Succes cu familia!
Apropo... Te-ar deranja să vii și tu?
Ai putea s-o cunoști pe Ruby acasă înainte de întâlnire.
Te-ar ajuta cu dezvăluirea?
Ar ține sub control întrebările.
Poți să refuzi.
Cum ai zis, o cunosc pe Ruby.
- Dacă sunt nedreaptă... - Aș refuza.
Sosește dintr-o clipă-n alta. Poți să pui masa?
Pentru mine vine. De ce trebuie să muncesc eu?
De unde știi asta?
Nu te uita la noi.
Vezi ce mic e locul ăsta?
Nimeni nu poate avea o discuție personală.
Da. Nu s-a decis nimic încă.
O să vorbim despre planurile cu Observarea Pământului
și apoi ne mai gândim.
Dacă începi cu mofturi, eu și tatăl tău n-o să acceptăm nimic.
Așa că pune masa. Te rog.
Mulțumesc.
Un taxi!
Sunați-l pe tata!
Sunt aici.
A venit!
- Salutare, familie! Sunt acasă! - Doamne!
Ce mă bucur să te văd!
- Doamne! - Surpriză!
- Dave. - Văd.
- Este... - Da.
De ce nu ne-ai spus? Cum s-a întâmplat?
- Ai spus că nu te vezi cu nimeni. - El e Justin.
Justin.
- Justin? - Bună.
Justin.
Nu.
Doar Justin. Justin Gavin. N-am nimic de-a face cu altceva.
Îmi pare atât de rău!
A venit să se ocupe de cont.
Mă bucur să vă cunosc.
Deci, cine e tatăl?
Gestionarea problemelor, începând de acum.
Asta e ca să vă țină ocupați.
- Avem lucruri de discutat. - A venit pentru mine.
- Mai încolo. - Rachel nu zice că e ceva-n neregulă.
Acel comentariu e exact motivul pentru care ești aici.
- Tu nu te gândești la asta? - Începem cu ce e mai important. Rămâi.
Sigur e ceva în neregulă.
Tata e în casă.
- N-aș fi păstrat secretul o veșnicie. - Ce liniștitor!
New York-ul nu te-a făcut mai puțin ciudată.
- Asta cam mută ștacheta. - Da.
A fost neașteptat.
Încă mi-e greu să mă lămuresc eu.
Îmi pare rău, Justin, că ai fost târât în agitația asta de familie.
- E-n regulă. - Ar trebui să amânăm discuția.
Poate e mai bine.
- Masa e aproape gata. - Mersi, Cass.
Mă duc să ajut.
- Tot vreau să întreb... - Cred că Rach te pune pe gânduri.
Sunt bine, iubitule.
Nu ești. Înțeleg.
Închid. Vorbim mâine să hotărâm când vii aici.
- Imediat ce finalizăm înțelegerea. - Vreau să vezi casa noastră.
Dacă ai chef, adică.
Pot să stau doar o noapte.
Zbori până la Taree, te iau eu. Ești binevenit și tu, Justin.
Eu nu, dar mersi de invitație.
Cu condiția s-ajung la timp la New York.
Bine, vorbim mâine.
Care-i treaba cu voi?
Mama aici, tu acolo.
Vă despărțiți?
Nu.
Nu-mi vine să cred că n-ai zis nimic!
Cred că tu ai câștigat competiția asta.
Nu ne despărțim. Suntem împreună, dar, deocamdată,
am ales să trăim în locuri diferite.
Relațiile la distanță nu merg niciodată. Uite ce-am pățit eu cu Jake.
Eu și tatăl tău avem un kilometraj mai mare decât tu și Jake.
Haide. Deci...
Tatăl.
Am fost doi oameni care s-au prostit la o petrecere.
E însurat.
Aha.
Asta e privirea pe care am încercat s-o evit.
Ce privire?
O ușoară dezaprobare? Nu e un motiv să ascunzi așa ceva.
Putem s-o lăsăm baltă până terminăm afacerea cu Ruby?
De asta l-ai adus pe Justin, ca să nu vorbim?
El a venit să cunoască familia. Eu sunt aici cu munca.
Cum am zis, când terminăm cu asta.
Mâncarea e gata. Putem vorbi despre Observarea Pământului?
Parcă nu trebuia să-i spui.
Carbo zice că trebuie să ne mișcăm repede în asemenea situații.
Și Carbo știe?
- Am stabilit o întâlnire mâine. - Da!
Doar noi.
Deschizi cutia Pandorei.
Universitatea Boston. E destul de sofisticată, nu-i așa?
Așa sună.
E o universitate bună, da.
Deci, ești în echipa lui Rachel în New York sau...
Cum funcționează?
Sora ta se ocupă de niște clienți importanți.
Întotdeauna sper să lucrez cu ea.
Justin a fost înhățat de companie înainte de absolvire.
- Ți-am spus că va fi un interogatoriu. - Sunt doar politicos.
Se pare că ești pe drumul cel bun.
- Tata lucrează într-un bar! - Doar ce-am început.
Am lucrat în baruri toată studenția.
Bine, hai să ne adunăm pentru o poză.
Nu se întâmplă des să am toți copiii în aceeași cameră deodată, așa că...
Și tu, Justin.
- Mamă, e o poză de familie. - O fac eu.
E foarte frumos din partea ta. Mersi.
Arăți bine.
Zâmbiți!
Siropos.
O poză de familie fericită.
Cu o lipsă evidentă de transparență.
Salut.
Felicitări, bunicule!
- Paddo e gură-spartă. - Paddo nu s-a putut abține.
- M-am gândit că poate ai nevoie. - Nu refuz. Mersi.
Paddo mi-a zis că Rachel a adus un tip cu ea.
Da. Nu tatăl. Nicio noutate pe frontul ăsta.
- Deci, te duci acolo? - Ce-ar schimba asta?
Nu crezi că lui Julie i-ar prinde bine niște întăriri?
O ajut de aici.
Zice să fim alături de copii.
Rachel nu s-a obosit nici să ne spună că e însărcinată,
iar Nathan aruncă o slujbă bună pentru una la bar, fără niciun cuvânt.
Copiii sunt fericiți când iau propriile decizii.
Deci, tu ești fericit?
Tu aici și Julie acolo?
Până acum funcționează.
Cred că ăsta o să mă facă puțin prea fericit.
- Nu e rău deloc. - Noroc!
Sigur că nu sunt fericit legat de Julie. Dar sunt fericit în Buradeena. E acasă.
E o emisiune la televizor pe care voiam s-o văd.
Da. Nu te lăsa deranjat de mine.
Doar dacă vrei să te uiți. E o nouă chestie polițistă. Are recenzii bune.
E devreme, de ce nu?
- Avem o sticlă de terminat. Noroc! - Noroc.
Vin să te iau la 14.00.
Bine. Câtă vreme îi potolești așteptările lui Ruby.
Deja începe să meargă țanțoș.
- Las-o pe sora mai mare. - Și nu uita să-l suni pe tatăl tău.
De ce nu vii și tu?
Nu. Doar ce ne acomodăm. Tatăl tău se simte mai bine așa.
Scuze pentru seara cu peripeții.
Ar trebui să cunoști familia mea. În plus, trebuie să vă cunosc ca să vă vând.
Simt că suntem pe mâini bune. Uite ce,
le spun lui Ben și Nathan să organizeze o seară în oraș a băieților.
- Mamă... - O viață de noapte australiană adevărată.
Să văd fondul genetic al lui Ruby în acțiune? Abia aștept.
Mă bucur foarte tare să te văd.
Și sunt alături de tine. Știi asta, în orice fel.
Știu.
Pa!
Înțelegi ce zic? Nu e nevoie să ieși cu frații mei.
- Ar putea fi distractiv. - Mă îndoiesc.
Sunt simpatici.
Sunt ai mei.
CE SEARĂ? DAVE
DAVE - CE SEARĂ?
Urcarea pe pod e anulată?
Poate se lasă cu o naștere spectaculoasă.
Ai o alternativă?
O să văd. N-ar trebui s-o monopolizăm.
Erai încântată să petreci timp cu ea.
Nu cred c-ar trebui s-o obosim.
Chiar am nevoie să alerg.
- Deci nimeni nu știa nimic? - O mare surpriză.
Ben crede că sunt supărată pentru că e însărcinată. Tipic.
Atunci, de ce ești?
O să proiecteze burtica asupra mea și o să fie de zece ori mai rău.
- Începe să devină o problemă. - Cred că da.
- Trebuie s-o rezolvi. Aici înăuntru. - La momentul potrivit.
Ne-am concentrat numai asupra acestui lucru.
Și acum eu sunt cea care renunță.
Doar nu e Nathan din nou?
Haide. Asta e cea mai bună de până acum, nu?
Nathan, o bombardezi. Dă-ți și tu seama.
Nu e interesată. Acceptă niște limite.
Ideea e să avem ambasadori ai tinerilor în toată lumea.
Pământul e moștenirea voastră și, în prezent, o cheltuiesc alții.
Aici intră în joc lucrarea lui Ruby.
Am un milion de alte idei pentru noi tablouri.
Prea puțină lume curăță după câini, n-o să rămână fără material prea curând.
Prea puțină lume curăță după ei, deci n-o să rămână fără dileme.
- E o un miez aici. - Este.
Sunteți complet de acord, dnă Rafter?
- Păi... - Mama și tata sunt complet de acord.
Evident, suntem atenți la vârsta lui Ruby,
deci aș spune să procedăm cu prudență.
Dar știm și că pune multă pasiune în asta.
E un mare avantaj ca o rudă să fie persoana de referință.
Justin e la conducere, eu ajut doar la început.
Desigur.
- Sunteți pe mâini foarte bune cu el. - Cu noi.
- Grozav. - Minunat.
- Aș da nota zece. - Par destul de implicați.
- Totul e gata, în afară de semnătură. - Da.
- Carbo! - Salut!
- Unde ai fost? - Nu m-am putut trezi. Hei, Rach!
Îmi place noul look. Salut. Carbo.
- Justin. - Sigur mi-ai văzut materialele.
Așa e.
Semnăm înțelegerea? Ar fi bine să transmitem.
Am peste un milion de urmăritori.
I-am spus numele paznicului.
Probabil a vorbit cu vreun asistent.
- Rezolv asta. Voi luați-o înainte. - Da! Hai, așteptăm afară.
- Carbo trebuia să vină... - Mai târziu.
Haide, dragă.
- Carbo. - Da.
Eu am dat indicații să nu te lase sus.
De ce?
Încă suntem în mijlocul negocierilor.
Dacă dai buzna, ar putea sări totul în aer.
Voiam să le arăt marfa noastră. Magnet de frigider. Ca Ca. Bun nume, nu?
Trei cuvinte. Groapa de gunoi.
Chiar crezi că asta e strategia lor de marketing?
N-ar fi aflat de ea dacă nu eram eu.
Nimic de genul ăsta nu se apropie de campanie.
Mă bucur să te văd, totuși. Ce mai fac Retta și Theo?
Bine.
- Felicitări! - Mulțumesc.
- Unde e accentul american? - L-am lăsat în Manhattan.
Știu că ai intenții bune, Carbo.
- Vine și Carbo? - Nu. Nu face parte din asta.
- Ar trebui să facă parte. - Nu face.
Ce-ar fi să luăm ceva dulce în drum spre casă?
E o idee foarte bună.
- Te sun. - Îl pun la curent pe Max.
Știu că probabil ai cumpărat tot,
dar bunica își rezervă dreptul să contribuie.
- E bumbac organic. - E adorabil.
De fapt, n-am cumpărat nimic încă.
Ce? Știi că nu stă acolo pentru totdeauna.
A zis ceva doctorul.
Eu nu o să am copii când cresc.
E iresponsabil să suprapopulezi planeta.
Ascultă-mă pe mine.
Prima sticlă de șampanie pare o idee bună, dar a doua nu e niciodată.
N-ar trebui să consumăm prea mult într-o lume cu resurse finite.
Nu asta ai vrut să spui.
E foarte drăguț.
Pe bune. Ascunde-l! Cassie n-are nevoie de asta.
- Pare în regulă. - Trezești sentimente.
- Nu intenționez. - E cam greu să n-o faci.
Mă duc să-l iau pe Justin.
Chiar e necesar?
- Sunt doar politicos. - Unde îl duceți?
- La Clubul Barca. - Ben!
Dacă e destul de bun pentru noi, este și pentru el.
Cel mai bun platou cu fructe de mare din Australia.
Ben e doar exagerat de protector.
Nu-l pot învinovăți. FIV-ul a pus o mare presiune asupra amândurora.
Sunt convinsă.
Mai lipsește o gafă cu Nathan și am supărat toți trei frații.
Te descurci bine.
Oare?
Dată fiind situația.
Sigur că vezi viața altfel decât noi.
Sunt tot eu.
Filtrată prin ani de New York.
Pare a fi o judecată.
Nu. Ai vrut lumea. Te-ai dus și ai cucerit-o.
Și nimeni nu se mândrește cu tine mai mult ca mine.
- Ești? - Desigur. Sunt mândră și nedumerită.
- La fel și eu. - Eu și tatăl tău o să trecem peste asta.
Știi ce? Nici asta nu e o discuție pentru acum.
- O să discutăm. - Da.
Ce-ar fi să-l vizităm pe bunicul după cină?
Mi-ar plăcea.
- Poftim. - Doamne!
Ce implică asta?
- Ești în regulă? - Nu poți să scoți asta, așa.
Te cunosc de opt ani!
Atât de demoralizate și abătute, doamnelor!
Ia auzi ce cuvinte mărețe!
Părinții au cheltuit mult cu educația mea.
Mă asigur că banii au meritat.
E un job suplimentar?
Și eu sunt chelneriță în weekend. Strâng bani pentru avans.
Aha. Ca investitor imobiliar? Mult succes!
- Care-i slujba principală în rest? - Asta.
Asta-i treaba principală.
Nu e suplimentară.
Bravo ție!
Povestește-ne despre șomajul tău distractiv.
Trebuia să vezi cum s-au închis obloanele. „Nu se întâmplă.”
- Mie-mi zici? - Da. La fel și cu Anna.
- Cu Anna? - Da.
- Apoi s-a luat de mine Cassie. - Cassie?
A zis: „Respectă și tu niște limite.”
- Erau câteva meme. Ce naiba? - Și Rach s-a luat de mine.
Nu-i nimic rău să tânjești după like-uri, dar cei un milion de urmăritori ai mei
și un cont verificat nu sunt destul de bune.
Ca să vezi! A sosit puștiul expert.
Nu știu sigur dacă e de partea lui Rachel.
- Ce crezi? - Afemeiat.
- Afemeiat? Crezi? - Știu.
Cunosc genul lui.
Salut. Uite cine a venit!
Bună, bunicule.
Ce mă bucur să te văd!
Ce cauți aici?
- Ce caută ea aici? - Tată, e Rachel.
- Știu cine e. - Ți-am spus că vine.
- Prea puțin, prea târziu. - A venit cu munca.
- Normal. - Nu doar pentru muncă.
Doar nu pentru noi.
N-ai putut să vii la aniversarea părinților tăi, dră Înfumurată?
Tată.
Noi am fost aici. Tu unde erai?
Am sunat, mai știi?
Știu prea bine.
Încă am toate țiglele pe casă, indiferent ce-ai auzit pe aici.
Nici nu te-ai obosit să te îmbraci frumos.
Adică 35 de ani de căsnicie
și tu stai acolo în afurisitele de pijamale.
Era noapte acolo.
Și aici era noapte. Am făcut un efort.
- Rachel s-a trezit special. - Mereu i-ai dat prea mult nas.
„Julie o răsfață”, zicea mereu mama ta.
Bătaia e ruptă din rai.
La New York! Nu vii aproape niciodată acasă.
- Nerecunoscătoare, asta ești. - Tată, nu e drept.
- Mie mi se pare drept. - Nu poți să te bucuri...
E în regulă, mamă.
Ghici ce, bunicule.
O să am un copil.
Uite, vezi?
E prima ta strănepoată.
- O fetiță? - Da.
Mama ta nu mi-a zis nimic. Nu mi-ai zis.
E mai bine să fie surpriză, nu?
Așa zic și eu.
O surpriză foarte plăcută.
Una minunată.
Micuța noastră Rachel.
O să ai fetița ta, iubire.
O nouă micuță Rafter.
Mi se pare mișto.
E chiar mișto, bunicule.
Ar fi trebuit să te avertizez.
Nu, n-aveai de unde să știi.
Speram să fie bine. Nu prea știi la ce să te aștepți.
Te-ai descurcat bine.
Tu cum te descurci?
Cum suporți să nu fie tatăl pe care-l știai?
N-ai de ales când se schimbă cineva drag.
Nu mă refeream la tine.
Dar e valabil.
M-ar ajuta dacă aș ști mai multe.
Când ești pregătită.
- E timpul pentru acea discuție. - Bine.
N-a fost doar o noapte, mamă,
a fost o aventură.
A zis că o să-și părăsească soția, în schimb, mi-a dat un cec
și numele unui doctor bun atunci când i-am zis.
Și o bruscă răceală față de mine.
Am rupt cecul și m-am gândit la doctor.
N-am putut face față unui alt avort.
Am vrut soțul altei femei.
Și nu aveam nevoie de dezaprobarea ta.
- Aș fi păstrat distanța. - Mamă...
Aș fi fost încântată, desigur.
Da, n-aveam nevoie de entuziasmul tău.
Odată ce se naște copilul, când o să am atâta serotonină
că n-o să mă pot abține să fiu încântată, atunci da.
- Încerc să nu mă amestec. - Dar o faci.
Așa ești tu.
Ca acum.
I-ai întrebat pe Nathan și Ben dacă au nevoie de tine aici?
Dar iată-te. Iar tata e acolo.
- E mai mult de atât. - Știu, dar așa iese.
Nu te poți abține.
Poziția ta automată e de mamă.
N-aveam nevoie de asta cu mine.
Înțeleg.
- Dacă a fost dur... - Nu. E...
Când se naște copilul, abia aștept să i-l arăt bunicii, desigur.
Desigur.
Trebuie să auzi versiunea tatălui tău.
Da.
Și amândouă avem nevoie de un ceai.
Se mai întoarce cu băuturile alea?
Cred că are altele pe cap.
Vorbesc doar.
- E călare pe el. - Da.
- E tânăr, disponibil, e dreptul lor. - Nu există limite!
Crezi că o lingușește pe Rach?
- Bineînțeles. - De unde știi tu?
Cunosc genul lui, bine?
Ne învăluie, fini ca mătasea. Bile albe la șefă.
- Nu cred că e șefa lui. - Știi ce vreau să spun.
Da, își croiește drum pe scară.
Amice.
- E nostim. - Nici n-ai vorbit cu el.
Pentru că o ține de vorbă pe Anna.
Parcă ieșise cu noi.
Are nevoie de ajutor cu băuturile alea.
O idee mai bună. Mergem acasă.
- Nu. - Da.
Pe el, Nathan.
Da. Categoric e pe lista de dorințe. Vreau să ajung acolo într-o zi.
Contactează-mă dacă o faci.
O femeie cu principii. Asta îmi place să văd.
Tocmai aduceam astea.
„Limite”, zice ea. Trebuie să respecți limitele.
Presupun că nu e valabil dacă sunt tineri și atrăgători.
Dispar pe fereastră. Limite? Nici nu mai știi cum se scrie.
Bine. Am plecat de-aici.
Dacă are ceva de zis, nu-l împiedica.
Pe bune, ignoră-l.
- O să-l bag într-un taxi. - Mă ocup eu.
Dacă îl încurajați, amândoi aveți nevoie de un șut în fund.
- Doar ca să știi, nu făceam asta. - Iar lui Nathan îi trebuie o palmă.
- Ești un afemeiat. - Dacă asta crezi tu...
Exact asta ar spune un afemeiat. Te cunosc.
Eram ca tine.
Toată lumea era la dispoziția mea.
Bucură-te cât mai poți.
Ce-a fost tâmpenia aia, să vii la noi acasă?
Ce, cauți o promovare?
Mersi pentru avertisment.
Edward stă cu noi peste noapte.
Așa.
Așa, dragule. Am adus găleata.
Te iubesc, mamă.
În fiecare seară, în fiecare oraș din Australia.
E un ritual masculin australian.
Eu am vrut să cunosc familia.
Când trebuie să limitezi pagubele, e tentant să peticești.
Dar primul pas e să îndrepți lucrurile.
Mama a spus că te duci să-l vezi pe tata.
Da. Poate îi bag mințile-n cap.
Da. Succes! Noi lăsăm la latitudinea lor.
Eu înțeleg ambele părți.
E trist că există părți. În fine...
Da.
Scuze pentru aseară. Când mi-am dat seama că Nathan e beat, era prea târziu.
Dacă tot ne cerem scuze, acceptă-le pe ale mele.
Trebuia să mă gândesc că o afectează pe Cassie dacă dau buzna așa.
Nicio problemă.
Cât costă FIV? Vreau să plătesc eu.
Cineva din familie trebuie să aibă o relație funcțională.
La cum suntem eu, Nathan, mama și tata, cam rămâneți tu și Cassie.
Nicio presiune.
Poate fi un cadou, un împrumut, oricum vrei tu.
Știu că urăști să iei bani de la mine...
Ba nu, pentru că asta își dorește Cassie.
Iar eu nu-i pot oferi.
De asta e Ben cel care câștigă la capitolul relații.
Mulțumesc.
Stai s-o sun. O să fie încântată!
E în regulă să vină amândoi?
Sigur. Totul e bine între tine și Rach?
O să-ți spună ea. Ar trebui să ajungă până diseară.
Abia aștept. Dacă tu n-ai nimic împotrivă.
Pe cât posibil. Pa!
Pa!
Nu că aș încerca să-mi cer scuze sau ceva.
De ce? Îmbată-te mai des dacă așa se termină.
- Nu, chiar n-ar trebui. - L-am sunat pe tatăl tău.
- Pun pariu că a fost impresionat. - Rachel se duce acolo azi.
Ar trebui să mergi și tu.
- Nu pot. - Ba da, poți.
Nu-l pot lua pe Edward de la școală. E abia prima săptămână.
Organizează o excursie la zoo cu familia.
Pot să-l duc eu. Ador grădina zoologică. Lui Edward îi place să stea cu noi.
Cred că ai nevoie de o schimbare ca să procesezi totul.
Nu ești de folos nimănui în starea asta.
Viața mea se năruie, mamă.
Știu.
O slujbă la care servesc băuturi e probabil o idee proastă.
Da.
Și s-o înfrunt pe Anna...
Probabil nici asta n-o să mă ajute.
Deci, Buradeena să fie.
Rachel n-o să vrea să petreacă cinci ore în mașină cu mine.
O să ai destul timp să-ți ceri scuze că ai vomitat
pe colegul ei de serviciu.
Putem să purtăm discuția acum? Îmi pare foarte rău.
Justin nu e ca tine.
Știu.
Cum sunt eu?
Avem cinci ore să discutăm asta.
„Cum sunt eu?” „Cum e mama?”
N-o să rămânem fără subiecte.
Tu ai zis-o, dragule.
Cumnatul tău este un mare prostănac.
Rachel ne dă bani pentru alte FIV.
Oricâte sunt necesare.
Nu mai pot evita marea discuție.
Pot să-ți spun ceva?
- Da. - Știi ce s-a întâmplat cu Justin?
Am devenit gelos.
Pe bune, așa eram eu pe vremuri.
Unde a dispărut tipul ăla?
Eu unde am dispărut? Fata din suburbii care credea că un birou elegant în Sydney
e maxima realizare?
Cum l-am lăsat să se ducă?
Știi la ce mă gândesc când stau noaptea întinsă în pat?
Mai bine nu aflu.
Când mă stresez gândindu-mă cum naiba o să fac asta
și dacă am făcut o greșeală enormă, mă gândesc: „Uită-te la Nathan.”
Uite cât de grozav s-a descurcat cu Edward.
Ai făcut asta singur, în cea mai mare parte.
E un puști grozav.
Știu că multe lucruri n-au ieșit cum ai vrut,
dar există Edward.
Sper să mă descurc la fel de bine ca tine.
E o laudă mai mare decât cea pe care o merit.
Știu că tot restul e nasol și stresant.
Nu suntem doi ratați?
Doar niște jerpeliți.
Parcă îl aud pe șef peste umăr. Vezi? Sinceritatea dă roade.
Acum ești pe drum spre noua poveste
care poate fi a tuturor.
Tată! Bună!
Ia uite!
Bună, tată.
Înțeleg de ce îți place.
Nu e genul tău?
Semăn mai mult cu mama decât cu tine.
Ce-o să se întâmple?
Cu noi?
Întreabă-mă să te întreb.
Mama ta a deținut controlul.
Dintotdeauna.
Nu că m-a deranjat.
Am acceptat bucuros.
De data asta, nu accept.
Aici mă regăsesc.
Nu mă pot muta pentru niște cai verzi pe pereți
ai unei autorealizări pe care s-ar putea să n-o aibă.
Dacă nu reușește, amândoi am fi pierduți și am sfârși-o ca doi soți ursuzi
care se înțeapă reciproc până mor.
- Tată. - S-ar putea întâmpla.
Prefer s-o las să plece
și să păstrez o formă a dragostei
decât să mărșăluiesc cu ea și să risc s-o pierd.
Nu te-am auzit niciodată vorbind așa.
Nu se umblă cu inima la vedere.
Presupun că nu.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Și dacă nu o puteți rezolva?
Divorț.
Este posibil.
Sper să nu trebuiască niciodată să-i spun asta mamei tale.
Nu la povestea asta nouă mă gândeam.
Cât despre cum s-o rezolv, habar nu am.
Subtitrarea: Iulia Rolle
redactor Anca Tach