Rafter-familien vender tilbake
PR.
Det profesjonelle vedlikeholdet av et gunstig inntrykk.
Det er en topprestaurant med to Michelin-stjerner,
og det er bilder av rotter på kjøkkenet.
Vi trenger en god løsning på dette.
Problemløsing.
Reaksjonen på problemer som påvirker en gruppe.
Greit.
PR og problemløsing.
MAX LIPINSKI DIR.
- Ja. -Kreves snart av familien.
Kom inn.
Jeg sender ut en pressemelding om rottekjøkkenet.
Og avlyser definitivt lunsjen der.
Morsomt.
Du kan fremdeles fly, sant?
Rundt en uke før jeg settes på bakken.
De sier dette er søsteren din?
SENSURERT CARBONER DEG
Alt dette fra et maleri på en skole midt i hutaheiti.
Og et offentlig budskap.
Jeg burde ikke bli overrasket, men når din egen familie går viralt...
Observation Earth vil snakke.
- De tror Ruby har Thunberg-potensial. - Gi deg.
Jeg håpet du kunne dra dit.
Dra til Australia og vurder muligheten.
De vil forhandle frem en avtale.
Observation Earth er ikke min kunde.
Justin tar ansvaret. Du manøvrerer familien din.
De kan ikke manøvreres.
Kom an.
Sikkert at jeg trengs?
Jeg ville ikke spurt ellers. Presenter Justin for dem,
dem for familien og kom rett tilbake. Jeg kan ikke unnvære deg.
Greit.
Jeg har ikke vært hjemme på årevis. Kan jeg ta noen fridager?
Det er faktisk jobb, ikke gjenforening.
Du er så sentimental.
Ja. Myk som stål. Greit, tre dager. Kos deg.
Greit.
Akkurat.
Hjem.
Åtte år her, og jeg sier fremdeles "hjem".
RACHEL RAFTER SALGSSJEF
Greia med disse videosamtalene er at bare overkroppen filmes.
Du får vise verden det du vil de skal se.
Løgn og bedrag.
Hva?
Rachel kommer!
Når? Når kommer du?
- Hvor lenge kan du bli? -Fem dager, maks.
Det spørs hvor lang tid det tar før Observation Earth signerer Ruby.
Signerer?
Hun har gått viralt. Ja, det er sprøtt, men bæsj som protest
er en ny vri. "Grådige gamle, hvite menn, stakkars hvite bjørner."
- Klassisk. -Observation Earth?
-Det kan de ikke mene. - Jo.
Er det ikke bare et blaff?
Det er på alle sosiale medier.
Om de vil ha Rubes som ungdomsambassadør, blir det stort.
Det er latterlig.
Jeg forstår om du sier nei.
Jeg sier alt for å få deg på det flyet.
Jeg kan ikke snakke lenge. Kan jeg få pappa på tråden?
Han er ikke her.
- Jeg er i byen, pappa er i Buradeena. - Så du trenger ikke komme spesielt.
- Da funker det bra. -Nemlig.
Vi har så mye å snakke om.
- Det har vi. - Gleder meg!
- Glad i deg! - Og jeg er glad i deg.
- Jeg vet ikke helt, Jules. -Ikke jeg heller, tro meg.
Det er mange som hater den Greta-jenta.
Vil vi ha noe slikt for Rubes?
Om vi sier tvert nei, kommer ikke Rachel.
Og du vet aldri, kanskje hun snakker oss til fornuft.
Ruby, en internasjonal ambassadør?
Kanskje.
Du har rett. Alt for å få Rach hjem.
Vet Ruby det?
Nei. Bedre at Rachel forklarer.
Hun kommer søndag morgen. Når kommer du?
Hun har aldri sett Buradeena. Kan hun komme hit?
Hun har bare et par dager. Hun må jobbe.
Noen kan kjøre henne, eller hun kan fly.
- Gjør vi virkelig dette? - Hva da?
Hun har ikke vært hjemme på årevis, og du er sta.
Hun må se huset vårt.
Om ikke hun kan komme hit, kommer jeg.
Jeg vil uansett treffe henne.
- Bra. - Dette er ordningen.
Slik funker det. Jeg er her. Du er der.
Hun må forstå hva jeg elsker ved dette stedet.
Greit. Da ringer vi deg. Lunsj på søndag.
Så det gyldne barnet returnerer.
Trodde du trodde det var deg.
Det er det. Har alltid vært det.
Rachel vet det bare ikke ennå.
Den må fikses.
For mye sprut. Ikke spøk.
Hold det gående.
Ikke med det heller.
Du har skitten fantasi.
Hei, Anna.
Fikk du memet jeg sendte deg?
Hvilket? Du bruker opp hele datamengden min snart.
- Memer? Er du 12? - Det var en psykologivits.
- Den var morsom. - Kan diskuteres.
Så hva er greia?
Vi ler.
De var så jævla seriøse på den gamle jobben.
Men betalte bedre.
Takk for at du reddet meg.
Bare hyggelig.
Du og jeg til Sydney.
- Virker slik. - Prøv å høres entusiastisk ut.
Lang historie. Det er komplisert.
Greit. Sees i loungen.
Siden du møter familien,
og i tilfelle det blir problematisk, har jeg ikke fortalt dem det.
Om barnet?
Tenkte det var enklere å vise det endelige resultatet.
Du kjenner familien din.
- Iallfall moren min. - Så ille?
Så bra. Hun dreper med vennlighet.
Jeg forteller mer på flyet.
- Ikke for mye deling. - Vi gjør det som må til for jobben.
Hovedjobben min er å gjøre dette til noe positivt.
Og gå på det flyet.
BROKLATRING PRISER
Vi burde høre om Rachel vil være med på broklatring.
Eller skal jeg overraske henne med billetter?
Hun er ingen turist.
Hun sa en gang hun aldri hadde gjort det.
Blir det for mye om jeg organiserer lunsj?
Bare oss tre? Og kanskje en spadag for meg og henne?
Hvis det gjør deg glad.
- Godt å se deg glad. - Det blir fint å bli kjent med henne.
Bestill alt, da.
Nyt prøverørspausen.
I alle samtaler blir IVF nevnt eller er underforstått.
Han mener det sikkert ikke.
Han tror vi lykkes hvis vi er positive.
Kvinner blir gravide hver dag.
Handler ikke om holdningen. Deres kropper funker. Ikke min.
- Er dette virkelig slutten? - Bare ett av eggene ble befruktet sist.
Ett av åtte.
Du må si hva du føler.
Det er ikke noe problem før vi får råd til mer.
Gjør det enkelt å unngå.
- Svogeren din. - Hva har han gjort?
Han har visst bestemt at jeg er hans nye bestevenn,
uten å spørre meg.
Han spammer meg med teite vitser hele dagen.
- Legger han an på deg? - Vet ikke ennå.
Kanskje han er glad for å ha ny jobb.
- Skal jeg be ham slutte? - Jeg takler det.
- Takk. Det hadde vært kleint. - Ja.
- Igjen? - Igjen.
SE HELT TIL SLUTTEN!!! DET LØNNER SEG Å PRØVE!
Prøver stemmer.
- Velkommen til The Anderson. - Takk.
Vi tar oss av bagasjen.
Så
jeg kontakter kunden. Lykke til med familien.
Apropos det. Kan du bli med?
Du kan se Ruby in situ før møtet.
Hjelper det med avsløringen?
Det kontrollerer spørsmålene.
Du kan si nei.
Som du sa, møte Ruby.
- Hvis jeg er urettferdig... - Ville jeg sagt nei.
Hun er her straks. Kan du dekke bordet?
Jeg er grunnen til at hun kommer. Hvorfor gjør jeg jobben?
Hvordan vet du det?
Ikke se på oss.
Har du sett størrelsen på huset?
Ingen kan ha private samtaler.
Men ingenting er bestemt ennå.
Vi snakker om hva Observation Earth tenker,
og tar det derfra.
Hvis du ikke oppfører deg, går ikke faren din og jeg med på noe.
Så dekk bordet, er du snill.
Takk.
En taxi!
Få faren deres på telefonen!
Jeg er her.
Hun er her!
- Hei, familie! Jeg er hjemme! - Å du godeste!
Så godt å se deg!
- Å herregud! - Overraskelse!
- Dave. - Jeg ser det.
- Er hun... - Jepp.
Hvorfor sa du ingenting? Hva skjedde?
- Du sa du ikke var sammen med noen. - Dette er Justin.
Justin.
- Justin? -Hei.
Justin.
Nei, nei.
Bare Justin. Justin Gavin. Har ikke noe med noe annet å gjøre.
Beklager.
Her for å ta seg av avtalen.
Hyggelig å møte dere.
Så hvem er faren?
Problemløsingen starter nå.
For å holde dere i gang.
- Vi har ting å snakke om. - Han er her for min skyld.
- Senere. - Rart at Rachel ikke sa noe.
Og den kommentaren er grunnen til at du er her.
- Og du tenker det ikke? - Én ting om gangen. Bli her.
Veldig rart.
Pappa er i huset.
-Skulle ikke holde det hemmelig for evig. -Det er en trøst.
Bra du ikke har blitt tammere i New York.
- Dette legger listen tilbake. - Ja.
Det var uventet.
Jeg sliter fremdeles med å finne ut av det selv.
Beklager at du ble trukket inn i familiekaoset, Justin.
- Det går bra. - Nei. Vi fortsetter senere.
Antakelig best.
- Lunsjen er nesten klar. - Takk, Cass.
Jeg hjelper til.
- Jeg ville spørre... - Rach må utløse følelser.
Det går fint.
Det gjør ikke det. Jeg skjønner.
Jeg lar deg gå. Vi kan snakkes i morgen og bestemme når du kommer.
- Så snart avtalen er fullført. - Du må se huset vårt.
Hvis du vil.
Jeg kan bare bli i ett døgn.
Fly til Taree, jeg henter deg. Du er velkommen også, Justin.
Jeg har ikke fri, men takk.
Så lenge jeg rekker flyet til New York.
Greit, vi snakkes i morgen.
Hva skjer med dere?
Mamma her og du der.
Skal dere skilles?
Nei.
Utrolig at du ikke sa noe.
Jeg tror du vant den konkurransen.
Vi skal ikke gå fra hverandre. Vi er sammen, men akkurat nå
velger vi å bo på forskjellige steder.
Avstandsforhold funker aldri. Se på meg og Jake.
Faren din og jeg har mye lenger fartstid enn du og Jake hadde.
Kom igjen. Så...
Faren.
To personer som ble fulle på en fest.
Han er gift.
Akkurat.
Det er blikket jeg har prøvd å unngå.
Hvilket blikk?
Mild misbilligelse? Dårlig unnskyldning for hemmeligholdelse.
Kan vi la det ligge til vi er ferdige med Ruby-saken?
Var det derfor du tok med Justin?
Han er her for å møte familien. Jeg for å jobbe.
Som jeg sa, når det er gjort.
Maten er klar. Kan vi snakke om Observation Earth?
Trodde ikke du skulle si noe.
Carbo sier vi må være raske med slike ting.
Vet Carbo det også?
- Jeg har arrangert et møte i morgen. - Ja!
Bare oss.
Du åpner Pandoras eske.
Boston College. Høres stilig ut.
Høres ut som det burde være stilig.
Ja, det er en god skole.
Så er du på Rachels team i New York, eller...
Hvordan funker det?
Søsteren din har noen imponerende kunder.
Jeg håper jeg får jobbe med henne.
Justin ble snappet opp før han var ferdig på skolen.
- Sa jo at det ble forhør. - Jeg var bare høflig.
Høres ut som du er på full fart i karrieren.
- Pappa jobber i en bar! - Begynte nettopp.
Jeg var bartender i hele skoletiden.
Vi tar et bilde.
Det er ikke ofte jeg har alle barna mine i samme rom samtidig, så...
Du også, Justin.
- Det er et familiebilde, mamma. - La meg ta det.
Så snilt. Takk.
Ser bra ut.
Smil, alle sammen.
Appelsin.
Lykkelig familiebilde.
Med total mangel på åpenhet.
Hallo.
Gratulerer, besten.
- Paddo er stor i kjeften. - Han kunne ikke for det.
- Tenkte du trengte en. - Sier ikke nei. Takk.
Paddo sier Rachel har med seg en fyr.
Ja. Ikke faren. Intet nytt på den fronten.
- Drar du dit? - Det forandrer ingenting.
Tror du ikke Julie trenger støtten?
Hun har den. Jeg er her.
Hun sier vi må stille opp for barna.
Rachel gadd ikke engang å si at hun er gravid,
og Nathan kaster bort en god stilling for en barjobb uten et ord.
Barna er fornøyde med å ta sine egne beslutninger.
Så er du fornøyd?
Med deg her og Julie der?
Det funker så langt.
Jeg tror dette gjør meg litt for fornøyd.
- Ikke en dårlig dråpe. - Skål.
Nei, selvsagt er jeg ikke glad for det med Julie. Men Buradeena er mitt hjem.
Jeg skulle se et program på TV.
Ikke la meg forstyrre.
Bare hvis du vil ta en titt. Ny krimserie, gode anmeldelser.
Tidlig ennå, så hvorfor ikke?
- Har en flaske å drikke opp. Skål. - Skål.
Henter deg klokka to.
Greit. Så lenge du tøyler Rubys forventninger.
Hun har begynt å sprade allerede.
- Overlat det til storesøster. - Og ikke glem å ringe pappa.
Kan ikke du bli med også?
Nei, vi har nettopp etablert dette. Det er best slik.
Beklager all uleiligheten.
Du skulle møtt min familie. Og jeg må kjenne dere for å selge dere.
Jeg føler at vi er i gode hender. Vet du hva?
Jeg får Ben og Nathan til å organisere en guttekveld.
- Mamma... - Det australske nattelivet.
Se Rubys DNA i aksjon. Gleder meg.
Så godt å se deg.
Og du vet jeg stiller opp for deg, uansett hva.
Ja.
Ha det.
Skjønner du hva jeg mener? Du trenger ikke gå ut med brødrene mine.
- Kan bli gøy. - Tvilsomt.
De er hyggelige.
De er mine.
FOR EN KVELD? DAVE
FOR EN KVELD?
Antar det ikke blir noe broklatring?
Hadde blitt litt av en fødselshistorie.
Har du et alternativ?
Jeg får se. Vi bør ikke monopolisere henne.
Du gledet deg til å henge med henne.
Vi må ikke slite henne ut.
Jeg trenger denne løpeturen.
- Så ingen ante noe? - Enorm overraskelse.
Ben tror jeg er lei meg fordi hun er gravid. Typisk.
Så hvorfor er du det?
Han vil projisere graviditeten på meg, og det blir ti ganger verre.
- Dette har blitt et problem. - Det har visst det.
- Du må finne ut av det. Her. - Når jeg må.
Dette har vært hele fokuset vårt.
Og nå er det jeg som hopper av.
Ikke Nathan igjen?
Kom igjen. Dette er den beste hittil.
Nathan. Du spammer henne. Ta hintet.
Hun liker det ikke. Ha noen grenser.
Så tanken er at vi skal ha ungdomsambassadører over hele verden.
Jorda er arven deres som akkurat nå brukes opp.
Det er der Rubys kunst kommer inn.
Jeg har flere ideer til nye bilder.
Altfor få plukker opp etter hundene sine, så hun slipper ikke opp for materiale.
Altfor få plukker opp etter seg, så hun slipper ikke opp for dilemmaer.
- Det er et slagord. - Ja.
Så du er om bord, Mrs. Rafter?
- Jeg... - Mamma og pappa er helt om bord.
Vi er selvsagt litt bekymret for Rubys alder,
så vi går varsomt frem.
Men hun er lidenskapelig opptatt av dette.
Det er en stor fordel å ha et familiemedlem som kontakt.
Justin tar ledelsen, jeg skal bare sette dere i gang.
Selvsagt.
- Dere er i ekstremt gode hender hos ham. - Oss.
- Flott. - Fantastisk.
- Jeg kaller det en tier. - De virker ivrige.
- Alt klart, bortsett fra signeringen. - Ja.
- Carbo! - Hei!
- Hvor var du? - Kom meg ikke opp. Hei, Rach!
Elsker den nye stilen. Hei. Carbo.
- Justin. - Du har nok sett meg.
Det har jeg.
Er avtalen signert? Kan strømme det.
Jeg har en million følgere, og det øker.
Ga navnet mitt til vekteren.
Han må ha kontaktet en assistent.
- Jeg ordner dette. Dere kan gå i forveien. - Ja! Kom, vi venter utenfor.
- Carbo burde kommet opp... - Senere.
Kom, vennen.
- Carbo. - Ja.
Jeg ba dem nekte deg adgang.
Hvorfor det?
Vi er midt i forhandlingene.
Hvis du braser inn, ødelegger du alt.
Men jeg vil vise dem produktene våre. Kjøleskapmagnet. Bæsj. Bra navn?
Ett ord, Carbo. Søppelfylling.
Tror du det er merkevarestrategien deres?
De ville ikke visst om henne, om ikke for meg.
Ingenting slikt nærmer seg kampanjen.
Men det var godt å se deg. Hvordan har Retta og Theo det?
Bra.
- Gratulerer. - Takk.
- Hvor er den amerikanske aksenten? - La den igjen.
Jeg vet du mener det godt.
- Blir Carbo med? - Nei. Han er ikke med på dette.
- Det burde han. - Men er ikke.
Skal vi kjøpe noe godt på vei hjem?
Det er en god idé.
- Jeg ringer deg. - Jeg rapporterer til Max.
Du har sikkert alt,
men bestemor forbeholder seg retten til å bidra.
- Det er organisk bomull. - Så søt.
Jeg har faktisk ikke kjøpt noe ennå.
Hva? Den blir ikke der inne for evig, vet du.
Legen nevnte noe slikt.
Jeg skal ikke ha barn.
Det er uansvarlig å overbefolke planeten.
Da bør du høre på meg.
Den første sjampanjeflasken kan virke som en god idé, men aldri den andre.
Vi burde ikke overforbruke noe i en verden med begrensede ressurser.
Tror ikke det var det du mente.
Den er veldig søt.
Legg den vekk. Cassie trenger ikke å se den.
- Hun ser helt ok ut. - Du snakker om det.
- Jeg mener det ikke. - Vanskelig å la være.
Jeg henter Justin.
Er dette virkelig nødvendig?
- Er bare grei. - Hvor skal dere?
- Boat Club. - Ben!
Om det er bra nok for oss, er det bra nok for ham.
Beste sjømaten i Australia.
Ben er bare overbeskyttende.
Kan ikke klandre ham. IVF-en er en stor byrde for begge.
Sikkert.
Jeg får plumpe uti med Nathan også, så har jeg hele søsken-trioen.
Du klarer deg fint.
Gjør jeg?
Under omstendighetene.
Du ser selvsagt livet annerledes enn oss.
Fremdeles meg.
Filtrert gjennom år i New York.
Høres dømmende ut.
Nei. Du ønsket deg verden, og dro ut og fikk den.
Og ingen er mer stolt enn meg.
- Er du? - Selvsagt. Stolt og forvirret.
- Ditto. - Pappa og jeg kommer gjennom dette.
Vet du hva? Heller ingen samtale for nå.
- Vi skal ha den. - Ja.
Skal vi besøke bestefaren din etter middag?
Gjerne.
- Vær så god. - Du godeste.
Hva involverer det?
- Alt i orden? - Du kan ikke bare komme med det.
Jeg har kjent deg i åtte år!
Så nedstemte og motløse, damer.
Hør på deg og de store ordene dine.
Foreldrene mine betalte mye for skolegangen.
Sørger for at det er verdt pengene.
Så er dette en bijobb?
Jeg serverer i helgene. Ekstra penger til depositum.
Eiendomsinvestor? Lykke til.
- Hva jobber du med i uken? - Dette.
Dette er hovedjobben.
Ikke bijobben.
Bra for deg.
Fortell mer om morojobben.
Du skulle sett forhenget trekkes for. "Skjer ikke."
- Det kan du si. - Samme med Anna.
- Anna? - Ja.
- Så angriper Cassie meg. - Cassie?
Snakket om grenser.
- Et par memer. Herlighet. - Rach gikk løs på meg.
Likerklikk på sosiale medier er fint, men mine én million følgere
og mitt blå merke, ikke godt nok.
Skulle du ha sett. Geniet er her.
Vet ikke om han er på Rachels side.
- Hva mener du? - Playboy.
- Tror du det? - Jeg vet det.
Jeg kjenner typen.
Hei. Se hvem som er her.
Hei, besten.
Så godt å se deg.
Hva gjør du her?
- Hva gjør hun her? - Det er Rachel, pappa.
- Jeg vet hvem det er. - Jeg sa jo at hun kom.
- Altfor sent. - Hun er her for å jobbe.
- Selvsagt. - Ikke bare jobbe.
Ikke for vår skyld.
Kom ikke engang på bryllupsdagen til foreldrene dine, frøken Høy-på-pæra?
Pappa.
Vi var her. Hvor var du?
Jeg ringte, husker du ikke?
Jeg husker det godt nok.
Jeg har ikke mistet vettet ennå, på tross av ryktene om det.
Og du pyntet deg ikke engang.
De feiret 35 års bryllupsdag,
og du satt i en jævla pyjamas.
Det var natt der.
Her også. Vi gjorde oss umake.
- Rachel våknet bare for oss. - Du har alltid vært for snill.
"Julie skjemmer henne bort", sa moren din alltid.
Den man elsker, tukter man.
New York. Du er nesten aldri hjemme.
- Det kaller jeg utakknemlig. - Det er urettferdig.
- Rettferdig nok for meg. - Kan du ikke være glad...
Det er greit, mamma.
Vet du hva, besten?
Jeg skal ha barn.
Se.
Det er din første oldedatter.
- En jente? - Ja.
Det sa ikke moren din. Det sa du aldri.
Bedre som overraskelse, ikke sant?
Det er vel det.
En veldig god overraskelse.
En herlig en.
Vår lille Rachel.
Du skal få din egen lille jente, vennen.
En ny liten Rafter.
Jeg kaller det innertier.
Jeg kaller det en jævla innertier.
Jeg burde advart deg.
Du kunne ikke vite det.
Jeg håpet på det beste. Vi vet aldri hva vi kan forvente.
Du taklet det fint.
Hvordan takler du det?
Hvordan orker du at han ikke er faren du kjente?
Du har ikke noe valg når en du er glad i, forandrer seg.
Det var ikke rettet mot deg.
Men det passer.
Det ville hjelpe om jeg visste mer.
Når du er klar.
- Tid for den praten. - Greit.
Det var ikke én natt,
det var et forhold.
Han sa han skulle gå fra kona, men i stedet ga han meg en sjekk
og navnet på en god lege da jeg sa det.
Og en plutselig kald skulder.
Jeg rev i stykker sjekken og vurderte legen.
Kunne ikke ta en ny abort.
Jeg ville ha mannen til en annen kvinne.
Og trengte ikke din misnøye.
- Jeg ville holdt meg på avstand. - Mamma...
Jeg ville selvsagt vært opprømt.
Ja, jeg trengte ikke opprømtheten.
Når barnet er født og jeg er så full av serotonin
at jeg ikke kan hjelpe for å være opprømt, ja.
- Jeg vil ikke blande meg. - Men gjør det.
Det er slik du er.
Som nå.
Spurte du Nathan og Ben om de trengte deg her?
Men her er du. Og pappa er der.
- Det er mer enn det. - Jeg vet det, men slik virker det.
Du kan ikke hjelpe for det.
Din største rolle er som mor.
Jeg trengte ikke det for meg.
Jeg skjønner.
- Hvis det var slemt... - Nei, det...
Når barnet er født, gleder jeg meg til å vise besta. Selvsagt.
Selvsagt.
Du må høre pappas side av saken.
Ja.
Og vi trenger begge en kopp te.
Kommer han tilbake med de drinkene snart?
Han har annet å tenke på.
De bare snakker.
- Hun er betatt av ham. - Jepp.
- Han er ung og singel. Han har lov. - Det er ingen grenser der.
Tror dere han smisker med Rach?
- Selvsagt. - Som om du vet.
Jeg kjenner typen.
De er glatte som silke. Scorer poeng hos sjefen.
- Jeg tror ikke hun er sjefen. - Du vet hva jeg mener.
Ja, han suger seg til topps.
Du.
- Det er morsomt. - Dere har knapt snakket.
Fordi han snakker med Anna.
Trodde han var ute med oss.
Han trenger hjelp med de drinkene.
Bedre idé. Vi drar hjem.
- Nei. - Jo.
Ja, ta ham, Nathan.
Ja, absolutt på kistelista. Jeg vil dra dit en dag.
Finn meg hvis du gjør det.
En prinsippfast kvinne. Det liker jeg å se.
Jeg var på vei med disse.
"Grenser", sier hun. Må respektere grensene.
Det endrer seg visst når man er ung og kjekk.
Rett ut av vinduet. "Grenser"? Kan ikke engang stave det.
Greit. Vi stikker.
Hvis han har noe å si, så ikke hold igjen.
Nei. Bare overhør ham.
- Jeg setter ham i en taxi. - Jeg ordner dette.
Hvis dere egget ham opp, trenger dere begge juling.
- Det gjorde jeg faktisk ikke. - Og Nathan trenger en kilevink.
- Du er en jævla playboy. - Hvis du tror det.
Det er nøyaktig det en playboy ville sagt. Jeg kjenner deg.
Jeg pleide å være deg.
Hele verden var der til å forsyne seg av.
Nyt det på vei ned.
Og hva var den dritten med å komme hjem til oss?
Prøver du å bli forfremmet?
Takk for advarselen.
Edward sover hos oss i natt.
Sånn.
Sånn, vennen. Jeg har bøtta.
Glad i deg, mamma.
Hver natt i hver by i Australia.
Det er et manneritual her.
Jeg ville møte familien.
Når vi bedriver skadebegrensning, er det fristende å skjule sprekkene.
Men det første trinnet er å gjøre opp.
Mamma sa du drar til pappa.
Ja. Kanskje snakke ham til fornuft.
Lykke til. Vi overlater det til dem.
Jeg skjønner begge sider.
Trist at det er sider. Uansett...
Ja.
Beklager, skjønte ikke at Nathan var drita før det var for sent.
Hvis vi deler ut unnskyldninger, her er min.
Jeg burde tenkt på Cassie da jeg braste inn slik.
Glem det.
Hvor mye koster prøverørsbefruktning? Jeg spanderer.
Noen i denne familien trenger et fungerende forhold.
Med tanke på meg, Nathan, mamma og pappa, blir det deg og Cassie.
Null press.
Det kan være en gave eller et lån, opp til deg.
Jeg vet du hater å ta imot pengene mine...
Nei da. Det er dette Cassie vil.
Og jeg kan ikke gi henne det.
Bevis A. Hvorfor Ben har det beste forholdet.
Takk.
Vent til jeg ringer henne. Hun blir så glad.
Kan du ta imot begge?
Ja da. Men alt er bra mellom deg og Rach?
Hun forteller. De bør være der i kveld.
Gleder meg. Så lenge du har det bra.
Som forventet. Ha det.
Ha det.
Jeg prøver ikke å be om unnskyldning eller noe.
Hvorfor ikke? Bli full oftere, hvis det ender slik.
- Det bør jeg virkelig ikke. - Jeg ringte nettopp pappa.
- Han ble sikkert imponert. - Rachel drar dit i dag.
Jeg synes du bør bli med.
- Jeg kan ikke. - Jo da.
Jeg kan ikke ta Edward ut av skolen. Det er første uke.
De skal i dyrehagen med et familiemedlem.
Jeg blir med. Jeg elsker dyrehagen, og Edward elsker å være her.
Du trenger en forandring for å fordøye alt.
Du er ingen nytte for noen slik.
Livet mitt faller sammen, mamma.
Jeg vet det.
Antakelig en dårlig idé å servere alkohol.
Ja.
Og å møte Anna...
Det hjelper antakelig ikke heller.
Da blir det Buradeena.
Rachel vil ikke sitte fem timer i bil med meg.
Da har du nok av tid til å beklage at du spydde
på arbeidskollegaen hennes.
Kan vi få dette unnagjort? Jeg er så lei meg.
Justin er ikke deg.
Jeg vet det.
Hva er jeg?
Har fem timer til å diskutere det.
"Hva er jeg?" "Hva er mamma?"
Så har vi noe å snakke om.
Du sa det.
Svogeren din er en stor tulling.
Rachel har gitt oss penger til IVF.
Så mange runder som trengs.
Nå kan ikke samtalen utsettes lenger.
Kan jeg si deg noe?
- Ja. - Vet du hva som skjedde med Justin?
Jeg ble sjalu.
Han var den jeg pleide å være.
Hvor ble det av den fyren?
Hvor ble det av meg? Forstadsjenta som syntes et hjørnekontor i Sydney
var toppen av karrieren?
Hvordan slapp jeg ham unna?
Vet du hva jeg tenker på når jeg ligger våken?
Vil jeg vite det?
Når jeg stresser med hvordan i svarte jeg skal klare dette
og om dette er en stor tabbe, tenker jeg: "Se på Nathan."
Se den flotte jobben han har gjort med Edward.
Og mesteparten alene.
Han er en flott gutt.
Jeg vet at mye ikke er som du ønsket,
men du har Edward.
Håper bare jeg kan gjøre en like god jobb.
Det føles som mer ros enn jeg fortjener.
Jeg vet at alt annet er bedritent og stressende.
Er ikke vi en mislykket duo?
Bare et par raringer.
Jeg hørte sjefen i bakhodet. Åpenhet lønner seg.
Du er på vei til den nye historien
alle kan eie nå.
Pappa! Hei!
Se på dette.
Hei, pappa.
Ser hvorfor du elsker det.
Ikke noe for deg?
Jeg er mer mamma enn deg.
Hva kommer til å skje?
Med oss?
Ikke vet jeg.
Mamma bestemmer.
Har alltid gjort det.
Ikke at det har gjort noe.
Jeg har alltid gitt etter.
Men ikke nå.
Dette er meg.
Jeg kan ikke flytte på grunn av en ønskedrøm
om selvrealisering hun kanskje aldri finner.
Hvis ikke ender vi opp som et bittert gammelt par
som hakker hverandre i graven.
- Pappa. - Det kan skje.
Jeg vil heller la henne gå
og beholde en slags kjærlighet,
enn å følge med henne og risikere å miste den.
Har aldri hørt deg snakke slik.
En fyr snakker ikke om følelser.
En fyr gjør vel ikke det.
Glad i fyren.
Fyren er glad i deg.
Og om dere ikke løser det?
Skilsmisse.
Det er mulig.
Håper jeg aldri må si det til moren din.
Dette er slett ikke historien jeg tenkte på.
Og jeg aner ikke hvordan jeg fikser den.
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg