Návrat k Rafterovým
Elektřina. Není vidět. Není cítit. Ale víte o ní.
- Co to je? - Skica.
Čeho?
Ledního medvěda. Dala jsem hovínka na jeden obraz, aby svět protestoval.
Hnus.
Cítíte se v bezpečí, v teple...
Dokud se to nezmění.
Určitě nechceš svézt?
Ne, zavolala jsem si taxík.
- Neumaž barvami koberec. - Já nemaluju.
Tak až budeš malovat. Cassie toho má takhle dost.
Ke zkratu dochází bez varování. Pojistky vyletí, a prásk ho.
Proč nemůžu jít?
- Protože je to holčičí večer. - Já jsem holka.
Ale moc malá.
- Uděláme si klučičí večer. - Dnes přejdu na nebinární identitu.
- Co to je? - Později.
-Když pak dokážete rozsvítit... - Nebo ne.
Je to vždycky úleva.
Donna prodává sexy věci.
Tak dost.
Taxík je tady.
-Odpor. - Může počkat?
- Bez obav. -Vytváří teplo.
Na což je dobrý stmívač.
Ovládá odpor pomocí reostatu.
- Dobře, Nathane. - Fajn.
Máš kabelku, klíče, kreditku?
Nebudu nakupovat.
- A co ty, mami? - Nikdy neříkej nikdy.
- Díky, Dave. - Je dobré být občas užitečný.
- Bylo by dobré být ještě užitečnější. - Pojďme, než si to rozmyslím.
- Nekupuju nic, co si nemůžu vyzkoušet. - Užijte si to.
- Ahoj! - O co jde?
- Co tím myslíš? - Ty a máma.
O nic.
Co se děje mezi tebou a mámou?
Škoda že život nedostáváme s reostatem.
- Proboha! - Páni, kde to jsme?
Podívej se na Donnu.
- Tady jste. Obě úchvatné. - Co teprve ty!
Jak se máš?
Je fajn jeden večer myslet na něco jiného.
Vždycky to můžete zkusit znovu.
Ano.
Není to jako Sdružení venkovských žen, co?
Některé z nich by zajásaly.
- Měla bys tohle uspořádat v Buradeeně. - Hodně by jich nejásalo.
Dala bych si skleničku.
Je tu jedna dívka z mého kurzu stepu.
Stello, přišla jsi, jsi odvážná!
S Donnou se nepřestaneš usmívat.
Jo. Chybí mi.
Vždyť máš Tessu.
Jo. Ale s Donnou se známe dlouho.
A tady je moje Donna.
Anno, Julie. Julie, Anna, Benova máma.
Ty jsi ta Anna, o které jsem toho tolik slyšela.
Jak to, že se poznáváme až teď?
Nejsme ve městě tak často, jak bych chtěla.
- Na jak dlouho tentokrát? - Zítra odjíždíme.
Brzy tu budu mnohem déle.
- Připijme si na to. - Jo.
- Na účet podniku. - Už teď se mi líbíš.
Na častější shledání.
Pracuju na tom. Na zdraví.
Díváš se na zprávy.
Vždycky se mluví o jiných lidech, a najednou je to o tobě.
Snad se to brzy vyřeší.
Doufejme, že to nebude nějaký velký průšvih.
Až něco budete vědět, ozvěte se, a my pomůžeme, jak to půjde.
Díky. Už jsi pomohl s tou zálohou.
O víc nežádám.
Člověk prostě nečeká, že jeho jediná nemovitost...
Práce nepomáhá.
Kvůli tomu všemu jsem zmeškal důležitý termín.
Nejsou moc rádi.
- Musí to pochopit. - Stejně mám v úmyslu s tou prací seknout.
- Bez domova a bez práce? - Jako bych ustrnul.
No, louže je horší než bláto.
- Nedělej nic zbrklého. - Nepotřebuju rady, tati.
- Jen to konstatuju. - To já taky.
Že by to byl zatraceně idiotský tah.
Promiň.
Kvůli tvé mámě jsem alergický na ukvapená rozhodnutí.
Má nutkání.
Vážné?
Snad ne.
Ale mohlo by být.
Děti, podíváme se na film?
Klučičí večery nejsou to, co bývaly.
To mi povídej.
Je toho mnohem víc než padesát odstínů vyzývavé šedi,
jak by tohle mohlo naznačovat, ale pomáhá to vysvětlit, o co jde.
Hebké manžety domácího očekávání,
zaslepování našeho světonázoru,
omezování našeho hlasu
a to, jak z nás všech dělají objekty. Takhle to bylo dřív.
A teď?
Svažte ho.
Přivažte ho.
Udělejte z něj objekt a nechte ho chodit celý večer v našich botách.
- Pokud k tomu bude svolný. - Skvěle, Donno!
Ano!
A až ho pustíte, zašeptejte mu do ucha:
„Teď už víš, proč se chceme osvobodit.”
- Odvážné osvobození, dámy. - Jo!
Užijte si tu sexy chvíli a učiňte politické prohlášení.
Teď si dolijte a přijďte nakoupit.
Já jdu. Omluvte mě.
Koupíš nějaké pro Davea?
Jo, mohla bych se zásobit do budoucna.
- Počkej, až se vrátíš domů. Dobrý nápad. - Jo.
Poslyš, Cassie. Nevadilo by vám, kdyby tu Ruby na čas zůstala?
Nebude třeba ji přesvědčovat. A můžeš říct ne.
Rádi si ji tu necháme, když vám to pomůže.
- Všimla sis toho napětí? - No, nechtěla jsem se ptát.
Jen musíme něco probrat.
Neshodneme se na jedné zásadní věci.
A nechceme, aby se do toho Ruby vkládala.
Cokoli vám pomůže. Co na to Dave?
Určitě bude souhlasit. Rozhodla jsem to sama.
Doufám, že se s tím vypořádáme a vrátíme se, abychom vás podpořili.
O to ti jde? Být tady častěji?
Mnohem častěji.
Když světla v domě začnou blikat, může to být maličkost,
nebo i něco vážného. Je jen jeden způsob, jak to zjistit.
Nezapomeň navštěvovat dědečka.
Pokusím se, jestli mi to vyjde. To byl vtip, mami.
- Ale budeme zaneprázdněni, ne? - Budeme tu řádit.
Spíš Ruby.
- Trapný, tati. - Já vím, já vím.
Taky bys mohla zůstat.
Chceme po tom výročí trochu soukromí.
Odvážné osvobození! Pro vás, že jo?
To stačí. Uvidíme se příští víkend.
- Mám tě ráda, mami. Měj se, tati! - Tak zatím.
Dohlédni, ať se chová slušně.
- A ty si odpočiň. - Ahoj.
Tvůj táta se zmínil o tvé práci. Žádná náhlá rozhodnutí, prosím.
Dobře dojeďte. Nějak to vyřešte.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Tebe mám taky ráda, mrňousku. Ať tě tu Ruby nezkazí.
- Já zkazím ji. - Výborně, kluku.
- Ahoj. - Ahoj.
- Tak jo. - Ahoj!
Nashle!
- Tak tohle v Buradeeně nemáme. - Užijme si tu jízdu.
- Pět hodin, aniž bychom to zmínili? - Uvidíme. Je to tvůj postoj.
- Já ten svůj líp vysvětlím doma. - Fajn.
- Tati? - Jo.
- Nashle! - Tak, Edwarde.
Naplánujeme si, co budeme dělat?
- Uměleckou galerii. - Tady v ulici o víkendu vystavují obrazy.
- Chcete se jít podívat? - Jo!
- Něco tam nehraje. - Jo.
Máma naznačila Cassie, že se chce přestěhovat zpátky.
- Sem? - Jo.
Vždyť Buradeenu milují.
- Táta ji miluje. - Máma taky.
Nebo ne?
Nemůžete odejít, dokud neuvidíš svou mámu.
- Ona nepřijde, tati. - Samozřejmě že přijde.
Škoda že propásla to kuřecí kung pao.
- Ne, neodcházejte. - Tati, promiň, ale my...
Chceme se vyhnout kolonám.
Ale vrátíme se. Dobře? A Ruby tě přijde navštívit.
Ruby?
No jistě. Ruby, Ruby.
Uvidíme se příští víkend.
- Jeď opatrně, mladíku. - Jistě, Tede.
Uvidíme se zítra.
Budeš mi chybět, tati.
- Proč jsi z toho najednou tak naměkko? - To vždycky.
Ne takhle. Už léta jsi to zvládala. Proč teď?
Chce s námi trávit víc času mimo tenhle ústav.
Asi víc ty než on.
Zapamatoval si jen to kuřecí kung pao.
Doktoři ti řekli, že nemá smysl se na něj vázat.
- Je to můj otec. - Ani si nepamatuje, jestli jsi tu byla.
- Promiň. Je to tak. - Pamatoval by si to, kdybych tu byla víc.
Možná nechci, aby na nás naše děti zapomínaly!
To bylo za hranou.
Jako rodina se rozpadáme.
Mám řídit?
Snažil jsem se dát Nathanovi radu, ale on mě utnul.
Zdvořile, ale rozhodně.
Víš, že jsem potkala Cassiinu nejlepší kamarádku poprvé včera?
Její nejlepší kamarádku,
která pracuje s naším synem, a trvalo to roky.
- Jsme na okraji jejich zájmu. - Máme svůj život.
A oni taky. Takhle to v rodinách chodí. Tak proč teď?
No, kromě táty
přišli Cassie a Ben o další dítě,
tak je tu chci podpořit, až se o to pokusí znovu.
Nathan a Edward nemají domov.
A musí tu být lepší školy pro Ruby. To pro začátek.
Nemusíš žít vedle svých dětí, abys byla dobrým rodičem.
Dáváš městu, kde žiješ pár let, přednost před rodinou.
Ptáš se, proč teď, a já se ptám proč.
- Mám své důvody. - Jaké?
- Až v Buradeeně. - Proč ne teď?
Ty to snadněji vysvětlíš tady, já zase tam.
Elektřina je všude kolem nás.
Tichá.
Dokud nevyletí jiskry.
Sbohem, Akropole! To je soda je zas doma!
Je tu tolik Řeků,
že i klokani mluví řecky?
Opravdu.
Kdo věděl, že každý dobrý australský surfař je Řek?
To je pravda. Všichni mistři světa
v Austrálii jsou šampioni, protože sledují Sodu.
- V ráži. - Jo.
Jaké to je mít všechny ty příznivce?
Na to si zvykneš. Je to skvělé.
To jsem si myslela.
Řekni Nathanovi a Cassie, že se uvidíme později.
Pracuje Ben celý den?
- Pokud vím, tak jo. - Dobře. No,
užij si to umělecký... cokoli to je.
- Tak zatím, Ruby. - Tak zatím, Carbo.
- Rád jsem tě viděl. - Já tebe taky.
Mé úsilí není nepatrné, pokud to říkám sám.
Tohle je super. Pojď se kouknout.
Tady to máme. No tak, Ede. Máme tu umění.
Máš dobrý vkus.
To všechno jsou originální Whitemanové.
Máte dobrý tah štětcem.
Vaše dcera je obdivuhodně předčasně vyspělá.
Sestra.
Dítě starších rodičů.
Často moudré na svůj věk. Poslané sem, aby nás poučilo.
Tisíc dolarů, pro tebe 950.
- Dobře. - Každá sestra potřebuje štědrého bratra.
A každý bratr potřebuje peníze, aby mohl být štědrý.
Finanční těžkosti. To znám.
- Ty maluješ... - Ruby.
Charles.
Moje poslední práce vyvolala na školní výstavě skandál.
To mě zajímá čím dál víc.
Půjdeme.
Hej, Eddie!
Obrazy jsou nudný!
Nemůžeš jen tak utéct, jasný?
Jdeme.
Nesnažíš se nás dát dohromady?
To těžko. Je moc na dně na to, aby si tě všiml.
Jasně. To byla jeho čtvrtá zmínka o tom, že je švorc.
No, jeho barák se hroutí.
Ty o svém problému pořád nemluvíš.
O nedostatku peněz se mluví snadněji než o potratu.
- A svých problémů mám po krk. - Jdeme.
- Kam? - Domů.
Musím se vážně pustit do malování.
Pohyb, Eddie. No tak.
Její nový nejlepší přítel Charles jen tak prohodil,
že by rád viděl její obrazy. Hned se toho chytla.
Ruby, žádný spěch. Vrátíme se příští sobotu.
Bude tu zítra. Pojď.
Měl bych si říct o provizi.
Zase peníze.
Trochu soucitu.
- Konečně doma. - Dost přímočaré.
Usmívej se dál, i když upjatě.
Pokusím se. Hele, já se nechci hádat.
Já taky ne. Proto jsem rád, že jsme doma, takže ti můžu ukázat,
proč chci zůstat. Tak mě vyslechni.
- Bez záruky. - Jo, jen poslouchej.
Skvělé načasování. Právě jsem vám opravil vypínač lampy.
Dave to měl v plánu od kdy, od Vánoc?
- Tyhle věci se nesmí uspěchat. - Děkuju, cením si toho.
- Kde je Ruby? - Dali jsme jí týden volna.
Pozor, Sydney. Cyklon Ruby.
- Beru motorku, jestli... - Možná později.
Pracovní výkazy jsou na stole. Je tam všechno.
Díky, žes to tu hlídal.
- Mám výsledky zkoušek. - Ne tak rychle. Jak to dopadlo?
Myslím, že šéf bude nadšený.
To mu přeju.
Tři roky a něco a vyučí se.
Nezklamu ho.
Nemohl by dodělat ten učňák
třeba u Stana Bridgemana?
Stan Brightman učně nebere.
- Tak někdo jiný. - Jsem jediný v okruhu sta kiláků.
- Mohl by jet s námi. - Utekl z města
a nechce se vrátit. Když jsem byl v jeho věku, kdyby tvůj otec nepomohl,
nevím, kde bych skončil. Předávám štafetu.
Tvoje vlastní děti mají potíže.
Je jim přes třicet.
Odneseme to a dáme si kafe.
To jste mě překvapili!
Podniku můžeš důvěřovat, když se tam jí.
- Vítej zpátky, Julie. - Děkuju.
Ne všichni nesouhlasí s Ruby.
Skvělé načasování.
Všichni nejsou vidláci.
- Nemohla ses mě dočkat? - Jako obvykle, díky.
Posaď se.
- Zástěru máš připravenou, až budeš chtít. - Díky.
Jestli chceš říct, že jí budu chybět, tak ona mně taky.
To nebylo to hlavní.
Koukni se na ty ceny.
Za náš dům tady bychom v Sydney koupili jen špeluňku.
- Zvlášť když musíme pomoct Nathanovi. - Něco bychom našli.
Bez hypotéky ne.
Chceš se znovu dostat do dluhů, v našem věku?
Můžeme se aspoň podívat?
Mohli bychom brát z našich úspor.
Ztratíme naši záchrannou síť.
Začnu googlit ceny.
Hodně štěstí.
Jako bych slyšel Ruby: „V téhle díře nebudu.”
A školy nejsou o nic lepší v těch několika málo levnějších čtvrtích.
- To předpokládáš. - Ty si to jen přeješ.
- Když budeme důkladně hledat... - Posluž si.
Jen strkej hlavu do písku.
Fajn.
Tak jo.
Tady to máš, Picasso.
Děkuju.
Je v okolí hodně psů?
Zítra si nebudeš brát psí hovínka.
Charlesovi to bez nich nemůžu ukázat.
Na a přines jich pár.
Zůstaň.
Každý velký umělec je nepochopený. Udělám to později.
Dělám to ještě kontroverznější.
Uvidíme se doma?
Kolem čtvrté. Přinesu vodku.
Výborně.
Půjdu pěšky.
Trocha napětí?
Ona ti to vysvětlí.
Hele, potřebuju laskavost.
Jen mezi námi.
Jedno z našich exotických prostředí...
Vítej zpátky, Carbo! @CYBERTRUCKDRIFTING
Řecko ti sluší, Carbo! @CARBONATEDLONGBLACK
...s některými vašimi oblíbenými zvířaty.
pozdrav z Brazílie! @AVNDLHGHTSBR
Bene! Úsměv. Bude to soda.
To musí být všechno streamované?
Carbo se vrací. „Vítej doma, Carbo!”
Vítej doma, Carbo.
Fanoušci mají rádi velké momenty.
Všichni znáte mého kamaráda Bena a loďařský klub.
- Ben je stydlivý typ. - Kámo, jsem rád, že ses vrátil.
Ale já nejsem hvězda telenovel.
Dny s naším Carbem. Skoro tak dobré jako Je to soda.
- Ale ne tak dobré, co? - Carbo, kolikrát jsem ti to říkala?
Tohle je restaurace, ne filmové studio. Žádné streamování.
- „Vítej zpátky, Carbo?” - Ano, to taky.
„Jak bylo v Řecku, Carbo?”
Jak bylo v Řecku?
Věděla bys to, kdybys sledovala To je soda! Naše Donna není fanda.
Já nejsem ničí Donna. A tahle Donna říká: „Ven.”
Jsou tu problémy s ochranou osobních údajů.
Přinesu ti pivo na uvítanou na terasu. Teď ven! Uháněj!
- Hybaj, hybaj. - Hybaj, hybaj! Paráda.
Nikdy nezklame. Jdeme, Bene.
Promiň.
Dělá to jen proto, aby mě naštval. Jo!
Víc memů, než kolikrát zatřeseš selfie tyčí.
Memy.
A GIFy.
Memy?
- Měl bys z toho Donnu vynechat. - Fanoušci ji milují.
No tak, hybaj, hybaj. Pamatuješ si to? Obrovský ohlas!
Jsem influencer. Přes milion odběratelů.
- Řekl jsem, že se to neuchytí. - Ó, vy malověrní.
- Kde je Retta? - Připoutaná ke sporáku, dobrá žena.
- Ať to neuslyší. - Smála by se jako první.
Lidi berou život příliš vážně.
Proč mám tolik příznivců? Se mnou se smějí.
- Myslíš? - Dělal bych to asi jinak?
Jak se má Theo?
Každým dnem víc jako jeho táta.
Chudák kluk.
A co ty? Jsi v pořádku?
Mysleli jsme si, že tentokrát to vyjde.
Zkusíme to ještě jednou, až budou prachy.
Pro Cassie to musí být těžké.
Ona se nevzdává.
Protřepaný, nemíchaný,
- s plátkem citronu, paní Bondová. - Děkuju.
Čin, čin.
A hlavu vzhůru.
Už se k tomu déle schylovalo.
On tě miluje.
Já vím. Tohle mu ale nezabrání, aby si myslel, že to přejde.
A nepřejde?
Ne.
Nikdy jsem vás neslyšela hádat se.
Doufejme, že neuslyšíš.
Nechtěla jsem ani, aby to slyšely děti, proto jsme s tím vyčkávali.
No, uvidíte, jak to dopadne.
Třeba tě překvapí.
Jak to myslíš?
Mohl by mít pár originálních nápadů, jak prosadit své.
Člověk nikdy neví.
Opravdu?
Tohle je fakt dobré.
Pro tebe jen jednu, abys měla večer čistou hlavu.
Kde máš káru?
Mám místo toho tohle.
Perfektní konec perfektní jízdy. Ale jen jedno.
To mi vyhovuje.
- Nečekal jsi to? - Řekla to v posteli.
Musel jsi být úplně...
Pořád jsem úplně...
Přespím u kamaráda. Vypadnu, než si to vyřešíte.
Jsi vzadu, to je v pohodě.
Je snazší hádat se, když jste sami.
Doufám, že to neuděláme.
Má to svoji výhodu.
- Sex na usmířenou. - Hej.
- Nejlepší sex. - Říká z výše své zkušenosti.
Začal jsem s tím brzo.
Vážně.
Půjdu bydlet ke kamarádovi.
Vezmu si pár věcí a zmizím.
- V pondělí se vrátím do práce. - Díky, kámo.
Co když se zatne?
Pohlídám si, aby to neudělala.
Ale co když to udělá?
Nevím.
Udělala jsem obraz světa pro školní výstavu.
Tenhle je lepší. Lidi se nad zvířaty rozplývají.
- Představ si to s hovínky nahoře. - Kde je Julie?
Na čas odjeli domů.
Byli za tebou, pamatuješ?
Ale ona vypadá jako Ruby.
Já jsem Ruby, dědo.
Ale Ruby chodí s nimi.
Normálně jo.
Dali mi na chvíli volno.
Zítra to vezmu ukázat Charlesovi.
Whitemanovi. Ne Blackmanovi.
- On je ten slavný. Stejně je mrtvý. - Moc mluvíš.
Kde je Julie? Ruby chodí s Julií, tak kdo je ona?
To je Ruby, dědo. Ale víš co, půjdeme.
Řekneme mámě, že ses po ní sháněl.
Hovínka? O tom mluví malé holčičky?
- Promiň. Jen jsem ti to chtěla ukázat. - Nech to.
Matka by ti měla vypláchnout pusu,
slečno Prostořeká!
To je v pořádku, dědo.
To je v pořádku.
Kéž bych ho znala, když byl normální.
Vždyť jo.
Ale bylas moc malá, abys sis to pamatovala.
Mělas vidět, co dělal, když jsi byla mimino.
Já jen vidím smutného staříka.
To ostatní ti musím věřit.
Byl to ten nejlepší děda.
To jistě.
Opravdu jsem si myslela, že ho můj obraz rozveselí.
Já vím.
Máma hodně brečí poté, co ho vidí.
Snaží se to skrývat.
Jo.
Rychle rosteš, holka.
Snažím se.
Tesso!
Paddo! Výborně.
- Hádám, že to je všechno. - Taky tě zlanařil?
Řekl mi to. Ale myslel jsem, že potřebuješ pomoc.
Jsi hodný. Polož to tam.
Co myslíš?
No...
Většinou umím tyhle věci líp rozpoznat.
Chyběli by mi.
Mně moc.
Na trochu romantiky. Doufám, že to pomůže.
Jo, to doufám.
- Nemám náladu jít mezi lidi. - Kdo to řekl?
- To tak bývá, když jdeš na večeři. - Ne vždycky. Pojď.
Dobře.
- Cítíš to? Ten klid. - Ale přestaň.
Lepší počasí jsem si přát nemohla.
Tak. A na tato slova se odsud vypaříme.
Myslím, že jsem tohle viděl ve filmu.
V romantických komediích žádný původní nápad neuvidíš.
Kdyby odjeli, byt mé babičky je volný.
Nebudu ho potřebovat.
Paní R. se uklidní.
Bez obav.
Co to...
Uvidíš.
Je snadné ztratit ze zřetele romantiku, paní Rafterová.
Vítej v pohádce.
To v Sydney nemáš.
To je nádhera.
Je to nádhera.
Dnes večer o té věci nepadne ani zmínka.
Miluju tě.
Já tebe taky.
- Půjdeme? - Ano.
Pořád nám to jde.
To ano.
A ještě nám to půjde.
Ano.
Je snadné cítit se dobře při večerní pohodě.
Za svítání už tolik ne.
A chce to jisté úsilí, když jste ve stínu.
Můj táta - můj hrdina
S dětmi tady je to fajn.
Rozhodně se nenudíme.
Nebudeme se nudit ani s naším.
Dobrou noc.
Dobrou.
A když si začnete říkat,
co asi přinese chladné denní světlo...
Ruby, ty nějak ženeš.
Carbo čeká.
Kéž bychom mohli to nadšení skladovat.
- Vydělali bychom majlant. - Byl bych první ve frontě.
Já vím. Omlouvám se. Hrůza.
- Tamhle je! Carbo! - Ahoj, Ruby.
- Ahoj! - Řekl jsem Charliemu, že ho proslavím.
- Charles. - Hlavně abych to nezvoral.
Retto. Vítej doma.
Ráda tě vidím.
- Ahoj. - Ahoj.
- Tak co v Řecku? - Těším se, až ti to povím.
- Jak se máš, malý Theo? - Soda!
- Jak jinak. - Ten vyrostl.
Každý den se podobá víc a víc svému otci.
Carbo streamuje po celém světě.
Proslavím vás, Charlesi.
Jen žádné sliby chyby.
- To se mi líbí. Jste připraveni? - Jo.
Nejdřív úvod. Retta. Má pomocná režisérka.
A fanoušek číslo jedna.
- Jediný fanoušek, kterého líbám. - To doufám.
Dobře. A...
Za...
Tři, dva, jedna, akce.
Dnes streamujeme živě To je soda
s malou malířkou ekologických katastrof ze Sydney, Ruby Rafterovou.
Ve škole ji zcenzurovali a dnes je tady, aby ukázala své dílo
světoznámému umělci, Charlesi Whitemanovi.
Na obraz.
Jmenuje se „Chamtiví staří muži, ubozí bílí medvědi.”
Máš slovo, Ruby.
Umírají hlady na tajícím ledu, protože politici nevidí pravdu.
Název se změní, když přidám toto. Ve 3D. Zblízka, Retto.
Ve velkém průseru.
Takhle skončíme, pokud se nezměníme.
Protestní umění. Bravo, Ruby!
Proto mě ve škole zcenzurovali!
Slyšeli jste ji. Zcenzurováno. Ať je to trend.
Změna začíná u nás!
Jo!
Jo, přesně tak! Ano.
Začněme každý u sebe.
Zítra dám výpověď.
Předběhla jsi nás.
Díky, Tesso. To je od tebe milé.
- Měli jsme to udělat včera večer. - To by byla romantika!
Jídlo zůstalo teplé?
- Jo. - Spali jste spolu.
Jo.
Ale?
Dobré ráno, Dave.
Ahoj, Deb. Co si přeješ?
Už je Paddo vzhůru? Víš to?
On tady není.
- Šel spát ke kamarádovi. - Ne, včera večer jsme ho sem hodili.
- Aha, neuvědomil jsem si to. - Jo. Byli jsme na párty.
Neměl zrovna náladu.
Protože odjíždíte.
Jedu s bratrancem na ryby. To by ho mohlo rozveselit.
Můžu mu jen něco říct?
Jo, jasně.
Nic mi do toho není. Musíš dělat, co je třeba.
Pracuješ se mnou, takže je.
A jsi dobrý kámoš.
Jestli musíš jet, kámo, tak jeď.
Obléknu se a vypadnu.
Ještě jsme se nerozhodli, jen abys věděl.
Máma vždycky říká, že by sis měl jít sednout na nějaké tiché místo
a naslouchat svému instinktu.
Moudrá žena.
To ano.
Dave měl asi před šesti lety krizi středního věku.
Nevím, možná tohle je ta moje.
Střední věk, krize, to chápu.
Jakou jsi ji měla ty?
- Radši se neptej. - Ne, prosím.
Mohlo by mi to pomoct získat nadhled.
Stála jsem v kuchyni...
a kolem mě rozbité sklo.
Hodila jsem na zem nejlepší křišťál... abych zastavila svého manžela.
Byl v ponožkách, takže za mnou nemohl.
Šel si pro boty, aby se mohl vrátit
a vymlátit ze mě duši. A najednou jsem si pomyslela:
„Už to nebudu dál snášet.”
Takže jsem přešla přes ty střepy, abych ho mohla opustit.
To jsem nevěděla.
Nikdy jsem ti to neřekla.
Vedle toho je můj důvod „Buradeena mě neuspokojuje” dost ubohý.
Všichni mají svůj kritický moment.
Takže je to oprávněné, víš?
Co teď uděláš?
Řeknu to Daveovi.
Že ses rozhodla odjet.
Jo.
Zkus ušetřit sklo, jo?
Vynasnažím se.
Nemůžeme to odložit, že ne?
Ne.
Já jedu.
Já zůstávám.
Jasně.
Děti nás potřebují, Dave. Naše děti.
A mně chybí.
Buradeena byla na nějakou dobu úžasná.
To už je pryč.
Všechny praktické aspekty se dají překonat.
To se lehko řekne, přehlížet praktické aspekty.
Kromě toho...
se mi líbí být Davem Rafterem.
Našel jsem ho tady. Líp, než jsem ho kdy znal.
Když jsem byl malý, pořád se mnou někdo manévroval.
A pak jsme se poznali a stali se Davem a Julií.
Potom přišly děti
a stali jsme se Rafterovými.
A to bylo skvělé...
nějakou dobu.
Vyrazili jsme na cesty, abychom to znovu objevili. A to bylo taky na čas fajn.
A pak jsme dorazili sem.
A tady...
jsem se opravdu poprvé stal Davem Rafterem.
A nechápu, proč se toho mám vzdát, abych byl dobrým otcem nebo manželem.
Jestli se chceš hledat, tak jdi.
A snad při tom najdeš Julii Rafterovou.
Nejen matku, dceru nebo ženu.
Sebe.
Julii.
Pro mě vracet se znamená...
vracet se zpátky.
Aha.
Rozloučíš se za mě?
Jo.
Jak to, že to takhle dopadlo?
Nemám tušení.
Ale je to tak.
Jo.
Budeme si volat?
Každý den.
Třicet pět let.
Fakt báječných.
- Opatruj se. - Jo. Ty taky.
Pozdravuj děti.
- Zavolám jim hned a řeknu jim, o co jde. - Nedovolím jim, aby někomu stranili.
Hodně štěstí s Ruby.
Ano.
Měj se.
Život a elektřina.
Když dojde k přetížení obvodu, vyletí pojistky.
A vy...
skončíte ve tmě.
Překlad titulků: Ivana Ragusa
Kreativní dohled Ludmila Vodičková