Jag älskar dig.
Av hela mitt hjärta.
För sex år sen gav vi oss ut på vår resa.
Är du redo, Rubes?
Japp.
Ett liv tog slut och ett annat började.
Inga bestämda planer. Rakt ut i det okända.
- Vi ses! - Hej då!
- Hej då!
Hej då, Ruby!
Vår älskade gröna bil höll tyvärr inte hela vägen.
Men vi stannade inte.
Innan vi visste ordet av hade vi kört runt i fyra år.
Vi rörde på oss, slog oss ner ett tag,
tillbaka till Sydney för besök, och iväg igen.
Livet hade en rytm.
Jag ser med mitt öga nåt som börjar på "L".
Töntigt, mamma.
Det var inte töntigt igår.
Det har varit töntigt länge.
Det var lövverk.
"L" brukar vara det.
Nej.
Vad...
Men det kunde inte vara för evigt.
Eller för "luftpunka"?
Vem vet var vi hade slagit rot,
om vi inte fått punktering.
Jag kan göra det.
Det är för farligt. Dave, det sluttar.
Det går bra.
- Jag är inget barn. - Nästa gång.
Det sa du förra gången.
Du får fler chanser när du blir äldre.
Om vi slutar köra runt?
Du kan väl gå och läsa på skylten?
Bra idé. Vi kollar var vi är.
Jag är inte dum.
Det kallas avledande taktik.
Bäst att det blir en nästa gång.
Kom igen.
"Avledande taktik"?
Varje familj har sin "gamla själ".
Ruby är vår.
Det är väl så med gamla föräldrar.
Kom igen, tjuris.
Eller så är det åren på vägen.
Eller så är det bara hon.
Buradeena.
BURADEENA BEFOLKNING 2 500
Buradeena, Dave!
Buradeena? Har jag aldrig hört talas om.
- Dave? - Pappa!
Vi hade bytt många däck längs vägen.
Men det här var en trasig axel.
Ändå, "inget ont", som man säger.
Allt för nåt gott med sig.
Medan vi väntade på reparationen
blev vi förälskade i Buradeena.
Det finns tre glasställen här.
På ett ögonblick...
Hej. Hur är det?
...hittade vi vårt nya hem.
TILL SALU SÅLT
Jag är för gammal.
Jag var lite lättare sist du gjorde det.
Vi hittade lugnet här.
Tystnaden.
Ibland.
Dave hittade motorcross.
En kompis.
Tjoho!
Titta på det där.
Och vi hittade en hyresgäst.
Var tårtdamen där?
Nej. Men broccolipojkarna.
Din turdag.
En perfekt hyresgäst för vår trädgårdslya
och den bäste lärling Dave nånsin haft.
Usch.
Och två latte.
Jag fick en chef,
granne och vän,
allt i ett.
Familjen hälsar på så mycket de kan.
Jag hälsar på pappa.
Har nån en tia?
Barnen trivs med honom.
- Nej! - Gå och fiska!
Det hjälper. Så mycket.
Men man tappar kontakten med folk.
Sånt händer.
Tiden händer.
Buradeena hände.
Och här är vi, två år senare.
Och här är jag.
Mycket att göra idag. Du?
Hektisk eftermiddag.
Det var full styrka på Kvinnoklubben.
Sluta.
Det är väl den femte av dem.
New Age-saker.
Du letar efter svar.
Nej. Jag är bara trött på romaner.
Det är det bästa med att inte läsa, man tröttnar inte.
Det är vi,
med vår 35:e bröllopsdag som närmar sig.
Dave slog sig till ro.
Men min första tanke varje morgon är att nåt saknas.
Det var Ruby som kom med svaret.
Ska du inte ha skjuts?
Saker att göra på vägen.
- Släpa på allt det? - Det går bra.
Med en målning.
- Vi ses där. - Kom inte för sent!
Och lite bajs.
Vem säger att livet inte är konstigt?
Yappy!
Hej! Yappy!
Hej!
Tack för donationen.
Hejsan.
Hej.
Från en liten handling, stor förändring.
- Halloj! - Här inne.
Har Ruby fått städmani?
Hon tog precis upp Yappys bajs i trädgården.
- Dave? - Ja?
Varför plockar Ruby upp hundbajs från Tessas tomt?
Ingen aning.
Paddo! Kom igen, du är sen!
Stress kommer att döda dig.
Tack, mrs R.
- Hej, puman. - Eller hur?
Rör på dig, gubben.
- Pojkar är pojkar. - Andra barndomen.
- Glöm inte konstutställningen! - Jag hämtar dig.
Så, bajs?
Ruby är Ruby.
Upp med målningarna på väggen.
KONSTSKOLA
Ställ skulpturerna försiktigt på borden.
Bra jobbat, tjejer. Bra gjort.
Snyggt, Hugo. Bra gjort.
Jag vill att ni är här direkt efter det ringt ut.
Vi förväntar oss många föräldrar.
Bra gjort, Ruby. Nu sätter vi upp den.
Den ska ligga så här.
Varför då?
- Ruby! - Annars trillar de av.
Ruby...
Är det nåt problem?
Hallå?
Mrs Spade.
Vad har hon gjort nu?
- Dave? - Ja?
Skolan. De vill träffas oss båda två.
Säg inget. Bajset?
- Hur vet du det? - Vild gissning.
RUBY RAFTER "ENVISA GAMLA MÄN"
En konstutställning i grundskolan är ingen plats för avföring.
Det är en hälsofråga.
Hon har en poäng, Rubes.
Och "Envisa gamla män"?
En titel som förolämpar.
Men det är sant, klimatförnekande politiker.
Efter förra sommaren har Ruby börjat oroa sig för framtiden.
Global uppvärmning...
Så hon väljer nåt hon hört i media som titel?
Hon är för ung för att förstå vad hon säger.
Jag tror att de flesta barn förstår nuförtiden.
- Försök debattera med henne. - Jag...
Vad jag än tycker om hennes åsikter,
- så är det inte ett politiskt möte. - Jag förstår.
Konst brukar vara politisk.
Inte på Buradeenaskolans avslutningsutställning.
Frågan, mrs Rafter, är vad göra?
- Göra? - Av hundbajset.
Mer "gör inte".
Uttryck inte rädslan våra barn känner
inför att ärva en förorenad värld.
En värld som lämnats åt dem av "envisa gamla män".
- Titeln passar. - Lugn.
Det är det enda intressanta budskapet här.
Vi bad inte om budskap.
Titeln är olycklig.
Bajset är oacceptabelt.
Och utan det?
En perfekt härligt abstrakt bild av jorden från rymden.
Med en annan titel.
Okej.
Mrs Rafter?
- Julie? - Spola ner bajset.
Olja. Inte bara för bilen.
Så där ja.
Ingen hälsoproblem med det.
Och ny titel, "Fossilfånar".
Säger den det du vill?
Älskar den.
Verkar passa kriterierna. Är vi överens?
Hon är sin mors dotter.
Legendariskt, mamma.
Ja, men nästa gång du får en ljus idé,
så kolla med oss först.
Du hade sagt nej.
Du ställde upp för mig, men du hade gjort det.
Det är sant.
Varför då?
För att inte alla uppskattar en nioåring som är 19.
Barn i din ålder ska inte ha politiska åsikter.
Det är så Buradeena.
Nej, så är det nog överallt.
Mer troligt här.
Du...
Vi älskar Buradeena.
Pappa älskar Buradeena,
du älskar vissa delar, men jag skulle bara sakna Paddo.
Precis som du säger, din pappa älskar Buradeena
och vi älskar din pappa. Så...
Om du gjorde en lista på det du gillar med Buradeena,
skulle den bli längre än bara Paddo.
Tessa, till exempel.
Okej.
God natt.
Om du gjorde en "gillar inte"-lista,
skulle den bli längre än din "gillar"-lista.
Sov nu.
Alla småstäder behöver en konstskandal.
Buradeena har nu sin.
Hon satte bajs på tavlan.
Allvarligt?
Absolut. Hundra procent äkta bajs.
Det har ju fått fart på affärerna.
De längtar efter att jävlas med dig.
Varför gör de inte det?
För att de gillar dig mer än så. Ta det som en komplimang.
Nån måste vara på vår sida.
Ja, om klimatförändringar.
Ingen på Rubys. Hon där:
"Ingen uppnosig stadsunge ska komma och säga det vi vet,"
"och förpesta skolan."
Vi har varit här i två år.
Du måste vara infödd.
Den gamla övertalningsförmågan.
Har jag fortfarande det som krävs?
- Hur rika är vi? - Tillräckligt.
Så att du kan ta ledigt?
Jag är rätt bokad.
Jag tänkte vi kunde åka iväg på lovet.
Låta bråket dö ut.
Barnen kommer på vår bröllopsdag.
Ja, men vi kan åka till dem lika lätt som tvärtom.
Kan vi inte fira där?
Inte likt dig att fly.
Ett taktiskt tillbakadragande.
Vi kan behöva lite stadsliv.
I alla fall jag.
Och Ruby säger aldrig nej. Så...
Paddo kan hålla ställningarna.
Tack.
- Men jag... - Ja.
Det verkar så.
Så, Bajsgate-skandalen fick iväg oss.
De har bokat Shanghai Express.
Där firade vi vår 25:e.
Du var inte ens påtänkt, Rubes.
"Äckligt, pappa."
Isbjörnar invaderar städer de aldrig har gått in i förut.
De svälter.
"Rika vita män, stackars vita björnar."
Bra titel.
"Kom inte tillbaka."
Uttråkade barn på landet.
En till på "gillar inte"-listan.
Lite luftombyte, precis vad vi behövde.
- Hej, blomman. - Pratar du med mig?
Jag skulle aldrig kalla min chef "blomma".
Du gjorde precis det.
Visst gjorde hon?
Vi pratar med blommorna båda två.
Du, om de är kvar ikväll, borde du ta hem dem till Cassie.
Bra tänkt.
Ben. Telefon.
- Vem? - Nathan.
Säg att jag ringer upp.
Din bror låter ganska upprörd.
Det här är en katastrof.
Jag beklagar. Vad hemskt.
Vi klämmer in er på nåt vis.
Hur blir det med mina leksaker?
Vi hämtar dem när vi kan, gubben.
Det är okej för Cassie.
Vi ses hemma hos mig.
Det är kris. Kan du hoppa in för mig?
Med 50 middagsgäster? Det är bäst det är bra.
Nathans hus håller på att rasa. Han står på gatan.
Mamma, pappa och Ruby kommer,
vi måste få in sju personer i ett hus med två sovrum.
En bra ursäkt. Vad hände?
Brister i byggkonstruktionen?
Han kom hem, och polis och brandkår var där.
De släpper inte in nån.
Gå. Stackars Nathan.
Hälsa din mamma att det ska bli kul att ses.
Iväg med dig.
Jag har en luftmadrass!
Tack!
Vi kan blåsa upp den senare.
Hur mår de?
Edward ser det som ett stort äventyr.
Nathan är lite skakad.
- Är det okej för dig? - Javisst.
Är du säker?
Det är vi båda två.
Sött svar.
Det blir en söt unge.
Mamma och pappa kan bo hos Donna om det blir för mycket.
Det är deras bröllopsdag. Det är inte så länge.
Hur kunde jag ha sån tur?
Du svajpade höger.
En så sexig bild. Jag hade inget val.
Dagens dejtingritualer är toppen.
Farbror Ben! Var är du?
Jag kollar till honom.
Duktigt.
Stoppa in den sidan, så gör jag den här.
Du kan ramla ur en liten säng.
Jag kan inte bre ut mig i alla fall.
Tur att vi inte hann göra det till barnkammare.
Vi pratar bara om hur begränsad en enkelsäng är.
Det får en att minnas.
Absolut.
Sluta hoppa, Eddie.
Det är inte vår säng.
Du, Eddie? Faster Cassie har tårta om du vill ha.
- Ja! - Ja!
Ditt hus kommer väl inte att rasa, farbror Ben?
Inte en chans.
Han verkar må bra.
Han är en optimist.
Hur är det med dig?
Lägg till det på listan över defekta bostadshus.
De tror att grunden har sjunkit.
Ni är åtminstone i säkerhet.
Den är nog värd ungefär hälften av vad jag betalade.
- Mamma och pappa. - Ja.
Låt dem komma i ordning först.
- Ja. - Tack.
- Ni kom i god tid. - Hej!
Jag kallas "gasen i botten"-Dave.
- Hej, vännen. - Hej!
Hur mår vår embryonala älskling?
Ben borde inte ha sagt nåt.
- Det är tidigt, men han är superglad. - Ruby!
Samma namn som sist vi sågs.
Hej, men vi då? Hej!
Farmor!
- Farfar! - Hej, grabben!
Hela välkomstkommittén är visst här.
- Ja, det är vi! - Ruby!
- Hej! - Hej!
Hej!
- Hej. - Hej, mamma.
Hej.
Vi är här för vårt hus håller på att rasa.
Vadå?
Tack, Eddie.
Kom nu.
Ungar.
Du gör inte ett dugg när vi är här.
- Jag är inte invalid. - Men du bär på vårt barnbarn.
Du har hela Raftersklanen här.
Sätt dig och berätta allt.
Jag ska bara plocka...
- Sitt. - Okej.
Är allt bra?
Hittills.
Det blir det. Jag måste bara...
Ni pratar om IVF.
Det gör ni.
- Visst? - Det gör vi.
Det slår kollapsande flerbostadshus.
Hur många sätt finns det att säga "det är skit"?
Du, språket!
Och vi drar vårt strå till stacken.
Jag säger åt männen, så att de kan göra sin del.
Männen tar hand om sovarrangemangen.
En sån klichéartad arbetsfördelning.
Hon blir antingen anarkist eller premiärminister.
Buradeena satsar på det första.
Och bädda din egen säng!
Soffan, va?
Ja. Lakan och grejer finns i hallen...
Varför tar hon efter det syskon hon knappt träffar?
- Rachel? - Ja.
Ja, hon hade attityd i den åldern.
Det hade ni allihop.
Vadå?
Madrassen är som mitt liv.
Den behöver mer luft.
Kom igen. Som om jag kan köpa nåt bra.
Det kanske inte är så illa.
På alla andra ställen har det varit det.
Ordet du söker är katastrof!
Vad du än behöver.
Det vet du. Allt vi kan avvara.
Ingen av er är gjord av pengar.
Jag ber inte Rachel.
Hon ställer nog upp. Prata med henne.
Om hon hinner.
Hon försöker.
Då skulle hon inte bestämma sig i sista minuten.
Hon är upptagen. New York är långt bort.
- Ja. Visst. - Ja.
- Godnatt. - Godnatt.
Somna gott och vakna torrt.
- Pappa. - Sov gott.
Tack, allihop.
Hursomhelst, närsomhelst. Dröm sött.
- Dave! - Äckligt, pappa.
Inte jag.
Det är madrassen.
Den läcker.
BYGGFEL SKANDALEN VÄXER
Jag har en överraskning.
Stackars Nathan. Vilken katastrof.
Hej, främling.
Ost och snacks.
Om inte det här är bästa ursäkten för vin före tolv,
vet jag inte vad det är.
Nathans hus rasar, Jösses.
Hur mår han?
De släpper in folk i dag, för att hämta det nödvändiga.
Det låter inte bra.
- Om det finns nåt jag kan göra... - Tack.
Nu, du...
Lantlivet passar dig.
Antingen det eller en ansiktslyftning utan att säga nåt till mig.
Jag saknar dig.
Du kan hälsa på när du vill.
Vadå? När jag har det här stället?
Bara arbete.
- Jag ser nog hemsk ut. - Du ser strålande ut.
Trettiofemårig bröllopsdag.
Underbart.
Jag önskar vi kunde ha festen här.
Vi firar där vi firade vår 25:e.
- Ben sa det. - Ja.
Underbart.
- Hela familjen? - Pappa?
Det beror på eftermiddagen.
Det går säkert bra.
- Det är värt att skåla för. - Det är det.
Och för den busiga tjejkvällen vi ska ha innan du åker tillbaka.
- För vänskap. - För vänskap.
- Är det allt? - Ja.
De släpper in oss i morgon, om det är nåt vi har glömt.
Snällt av dem.
Det är allt tills de vet vad som händer sen.
Det kan ta månader, trodde han.
Han hade en blick som sa: "Kanske aldrig."
- Han menade nog inte... - Jo, det gjorde han.
Men det positiva är att det inte kan bli värre.
KENDALTON ÄLDREBOENDE
HUVUDENTRÉ GRIND 1 LEVERANSER NÄSTA INGÅNG
Vi besöker pappa en gång i månaden, minst.
Han blir sämre, men det går långsammare än väntat.
Redo?
Jag är nöjd med ett leende, även om han inte känner igen oss.
Jag kollar läget.
Hej, pappa.
Min lilla flicka.
Jag sa till din mamma i morse:
"Det var ett tag sen Julie hälsade på."
Jag sa: "Ge Julie nåt fint på hennes bröllopsdag."
"Vi ska till Shanghai Express och äta Kung Pao-kyckling."
Minns du?
En sån sak glömmer man inte.
Åh, pappa.
Kommer du ihåg när vi tog fotot,
och det stod S-E-X över våra huvuden?
Det låter bekant.
Sex.
Var är din mamma?
Hon var inte med den kvällen.
Visst var hon det.
Nej, hon hade gått bort då.
Var inte så jäkla dum.
- Lugna dig, Ted. - Du trodde nog det.
Jag vet vad jag vet.
Bli inte upprörd, morfar.
Hon pratar strunt.
Vet du vad? Jag minns nog fel.
Som om din mamma inte skulle vara med.
- Hon älskar dig. - Ja, jag vet.
Vi ska nog gå nu.
Vi kommer tillbaka och hämtar dig om tre dar, pappa. Okej?
Klockan 18.00.
Jag kommer vara redo.
Ingen show utan stjärnan.
Ja. Vi ses då.
- Vi ses, Ted. - Hej då, morfar.
Hej då.
Är det värt risken?
Det gick bra nu. Och vi kan hantera det.
Hans humörsvängningar kan förstöra kvällen.
Det har hänt förr.
- Jag vaktar honom. - Tack, vännen.
Vi kan titta förbi här på vägen.
Vadå?
Bara ett förslag.
Jag förstår. Men jag är hellre positiv.
- Ja. - Det var så härligt att minnas ihop.
Vad sägs om att minnas lite mer?
- Minns du det? - Typ. Inte riktigt.
Nästan 30 av våra 35 år finns här.
- Härliga tider. - Underbara.
Vi alla under samma tak.
Ben som granne.
- Det var en speciell tid. - Ja, det var det.
Vill du knacka på?
Jag trodde jag ville det, men nej.
Nej.
- Ingen återvändo. - Nej.
Det förflutna är förbi.
En underbar tid.
Men vi lever vår dröm nu.
När kärleken börjar svalna,
och din brud inte ger dig sex
lika mycket som hon borde,
då får det här igång henne.
"Hejsan, baby doll."
Förväxla inte det med...
Som betyder: "Hejsan, geten."
Och klä dig absolut inte så där.
Då kommer hon sannolikt att säga: "Bli kolsyrad!"
BLI KOLSYRAD
Nästa gång åker jag skateboard runt Akropolis.
Är det nån som gillar det?
Han får folk att skratta. Han får mig att skratta.
Har han över en miljon?
Ja, sponsorer och andra plattformar.
Du, vi är i fel bransch.
Jag vet.
Jag måste lämna bilen.
Eddie?
- Jag gör det. - Du har gjort tillräckligt.
- Han får det kul vid floden. - Ja, pappa?
- Vi måste åka. - Jag la undan mina grejer.
Vi fortsätter med det senare. Kom igen. Nu rullar vi!
Retta måste undra ibland.
Hon fattar skämtet.
- Vadå? - Ingenting.
Åh, nej.
Cassie?
Cas?
Vi förlorar det, Ben.
Du hade rätt.
Jag borde inte ha sagt nåt.
Mår du bra?
Du hörde doktorn. Jag kommer att bli bra.
Orkar du hålla tyst om det?
Jag vill inte förstöra deras bröllopsdag.
Det är bara några dar.
Vi kan försöka igen.
- Jag kan inte. - Fortsätt öva.
Sjörövare!
En garde, din skurk!
Okej, allihop. Nu åker vi.
- Här får du! - Jag trodde du tränade honom.
Eddies pirater kom.
- Lägg på en rem. - Bjud inte dem till middagen.
Bekräftade du bordet, Ben?
Det är söndag, kön kan vara lång.
- Jag gör det. - Det är pappas fel om vi är sena.
Alla ombord på Shanghai Express.
Är du redo? Kom igen.
Låt hummern vara, Eddie.
Undrar om folk vet nåt som vi inte vet.
- När var du här senast? - Det är länge sen.
Henry pratade om att sälja.
Han har nog gjort det.
Vi delar på allt.
- Det är töntigt, jag vet. - Faktiskt inte.
Vi skippar nog räkorna.
- Ja. - Jag vill ha räkor.
Lita på mig, kompis.
- Nej. - Lyssna på din pappa, Nathan.
Jag är Nathan, morfar. Det här är Edward.
Kung Pao-kyckling!
Det var pappas favorit när vi brukade äta här.
Jag älskar det också, Ted.
Vad gör den kinesiska flickan här?
Det här är Cassie, morfar. Min fru.
Och hon är vietnames.
Var är Mel?
- Du är inte Mel. - Mel dog, pappa.
Du gick vidare snabbt.
För länge sen.
Minns du?
Jag gillade Mel.
- Ja. - Det gjorde vi allihop.
Du borde ha skaffat barn.
Har du barn?
Nej, det har jag inte.
Livet är meningslöst utan barn.
Mel gillade kineser.
- Pappa! - Hon var inte rasist.
- Jag är så ledsen. - Ingen fara.
Kan vi bara beställa?
Fröken?
Ursäkta mig.
Tack.
Berättade Ben?
Hålla tyst i tre dar.
Jag har pratat med min vän Anna.
Typiskt dig att sätta oss främst.
Han vill så gärna ha barn.
Tänk på dig själv för en gångs skull.
Låt oss finnas här för dig.
Vila bara.
Låt din kropp återhämta sig.
Kanske försöka en gång till när du är redo.
Fyra gånger.
Jag orkar nog inte en gång till.
Jag berättade innan vi gifte oss
att jag hade problem på det området.
Men vi var så kära.
Tänk om han slutar älska mig?
Du är så älskad, Cassie.
Av oss alla.
Tvivla aldrig på det.
Är du okej?
Jag kommer bli okej.
Rachel.
Gå. Jag mår bra.
Du också.
Är du säker?
Ja.
Ge mig ett ögonblick.
- Här är hon. - Rachel, hej!
Hej!
Shanghai Express är inte sig likt.
Ingen Kung Pao.
- Mamma! -Värsta synden.
Inte enligt din morfar.
Hej, raring.
Vi ställde laptoppen på en egen plats, som om du var här.
Jag hade gärna varit det. Jag försökte.
Ja, det vet vi.
Hon har pyjamas på sig.
Det är morgon här, morfar.
- Det är kväll. -Jag är i New York.
- Vi saknar dig. -Jag saknar er också.
Vad har ni för nyheter?
Nathans lägenhet är skittrasig.
- Språket. -Den är det.
- Va? -Du är en glädjedödare.
Ja. Dåliga byggmetoder.
Jag skickar nyhetslänken. Det är fem ställen.
Vad ska du göra, Nath?
Bo hos Ben-o ett tag.
Glöm det. Du är här, och jag har ordet,
och du har ett glas med nåt?
Öppnar flaskan nu.
Dricka ensam, försiktigt.
Förutsatt att du är ensam.
Du känner mig.
Jag skulle vilja utbringa en skål för de bästa föräldrarna i världen.
Jag är glad de gifte sig
om inte annat för att vi alla föddes.
- Vilket egenintresse. -Och för att vi älskar dem.
- Amen till det. - Tack.
Ta ditt glas, Cassie.
Låt oss höja våra glas för de legendariska Dave och Julie Rafter
på deras 35:e bröllopsdag.
Till vår far, mor, farfar, farmor, svärson och dotter.
-Och våra förebilder för lycka. -Ja.
-Det är ett stort ansvar. -Ni klarar det.
- För mamma och pappa. - För mamma och pappa.
Skål!
De är ett förträfflig par
Fulla av visdomsord
Det tycker vi allihop
Jag måste göra mig i ordning för jobbet.
Några nyheter? Nåt spännande?
Inget som är viktigt.
-Sprang du maraton? - Inte i år.
- Det gör du alltid. -Jag gjorde annat.
Jobba inte ihjäl dig. Vi saknar dig.
-Älskar dig! Hejdå! -Vi ses!
Jag älskar er.
Hem till oss för Kung Pao-kyckling.
- Vad säger ni? - Det gör vi.
- Instämmer! Ja, nu kör vi!
Du har gott om tid att träffa dem när du är född, gullet.
Kung Pao-kyckling,
som ett gott liv.
Man marinerar sina känslor,
ser till att det finns smak,
att det fräser rejält,
ser till att inget fastnar,
tillsätter hetta, kött, kryddor,
och rör ihop.
Garnera sen efter smak.
Och om du har tur, är den tillagad med kärlek.
Middagen är serverad.
Två, fyra, sex, åtta...
Ett bra liv.
Hugg in, vänta inte.
- Ja, Ted. - Hörrni!
- Varsågod. - Tack.
Dave och jag, Kung Pao-kyckling, med kärlek.
Men om det går fel, som Ben och Cassie...
Varsågod.
...då saknas en ingrediens.
Ät, mamma.
Skynda dig.
Om du ska servera mig mat, gör det snabbt.
-Eller Ruby, med för mycket sås. - Du är för långsam.
Kung Pao-kyckling, Jules.
- Det är Ruby, morfar. - Vem?
Pappa, man glömmer receptet.
Eller Nathan, som inte får ihop det på rätt sätt.
Då blir det kaos av allt.
Dags att lägga dig, Eddie. På med pyjamasen.
- Borsta tänderna. - Jag måste på toa!
Kom igen, Ruby.
Vänta en sekund.
Trettiofem år, mrs Rafter.
Kom hit.
Upp- och nedgångar,
strul hit och dit, och här står vi.
Det är en riktig bragd i dessa tider.
Jag antar det.
Jag minns att jag var nervös inför att prestera på vår 25-årsdag.
Men här och nu, finns det ingen prestation att vara nervös för.
Du får skjuta upp det så länge.
Bara det inte dröjer för länge.
- Du är fortfarande sexig. - Sluta.
- Du älskar det. - Ja.
Jag drar mitt strå...
Gamlingarna kan ännu.
Alldeles för mycket information. Tack, pappa.
Grattis.
Jag oroar mig för honom.
Det är längesen han hade nån.
Svårt med en unge på släp.
Ja, han måste sakna intimitet.
- Jag saknar intimitet. - Du får tillräckligt.
- Tja... - Skölj du, jag staplar.
- Romantiskt. - Praktiskt.
Jag oroar mig.
- Vi brukade städa upp efter dem. - Ja, det gör vi än.
Nej, jag menar när saker gick fel i deras liv,
brukade vi städa upp det.
- De är vuxna nu. - Ja, men de är ändå våra.
Vad kommer det här ifrån?
Kung Pao-kyckling.
För många metaforer.
Och pappa är så mycket piggare,
på sitt eget lilla vis.
Det verkar fel att åka när så mycket händer.
Ben och Cassie ska inte behöva ha fullt hus.
De klarar sig.
De måste läka.
Vårt liv är där hemma.
Och de är här och vi kan hjälpa dem att läka.
Ruby kan behöva ett längre lov.
- Några dar? Visst. - Nej, längre.
Hjälpa Ben och Cassie, få Nathan på fötter igen,
träffa pappa. Ruby kan gå i Edwards skola.
Hur länge då?
Vi improviserar. Ett tag?
Och var finns vi i det?
- Vi är föräldrar. - Ja, med vårt eget liv.
Jag har ett företag, du har ett jobb.
Var skulle vi bo, till att börja med?
Det här funkar i några dar, max.
- Jag förstår inte vad du vill. - Jag bara...
Vi måste göra det, annars är vi dåliga föräldrar.
Vi är inte dåliga föräldrar.
Bästa sättet att hjälpa Nathan är att tjäna pengarna han nog måste låna,
och Ben och Cassie klarar sig.
Jag menar det, Dave.
Det gör jag med.
Du sa det själv utanför det gamla huset.
"Det förflutna är förbi."
- Vi är inte de föräldrarna nu. - Det är vi alltid.
Ansvaret för Rubes räcker.
Det är vår tid, Jules.
Vi sover på saken.
Bajs-gate, ett missfall, ett rasande hus, ett sönderfallande sinne,
och nåt som Rachel inte berättar.
Jag har känt det länge.
Nån måste hjälpa till att städa upp.
Det var då det slog mig.
Jag har sökt efter svar på en skrämmande fråga.
DU, HAN OCH DEM
SÅ... VART SKA DU NU?
Jag är inte kvinnan jag var, så...
DEN DU VILL VARA
VÄGEN FRAMÅT
TA NÄSTA STEG MOT DET LIV DU VERKLIGEN FÖRTJÄNAR
Vem är jag?
Jag vill flytta tillbaka hit.
För gott.
Undertexter: Monika Andersson
Kreativ ledare: Bachar Haj Bakir