Om du tror att furiens uppdrag var att tjäna gudfäderna och deras olympier,
har du fel.
Jag trodde detsamma under lång tid.
Att lyda gudfäderna,
förhindra krig dem emellan,
och skydda deras verksamheter.
Det var det jag gjorde,
men det var inte mitt uppdrag.
Jag tjänade deras intressen,
men själv önskade jag nåt annat.
Om första furien lämnade sin plats vid gudfädernas bord,
var det för att hon trodde på nåt större.
Kalla det vad ni vill.
Fred,
rättvisa,
eller balans.
Det är furiens uppdrag.
Jag lyckas inte med det genom att återställa Olympus.
Tivolimannen, Belgaren och deras allierade sätter sig inte vid det bordet.
Det är dags för förändring.
Olympus har dött.
Oz är död.
Länge leve furien.
FURIEN
Fan också!
Det svämmar över överallt! Jag behöver nånting!
Låt mig göra det!
-Oz är död. Det är bekräftat. -Men för helvete!
Selma dödar Oz, tar barnen, skjuter Simon.
Hon har blivit galen.
Vi måste stoppa henne.
Om Damoclès inte lyckades, hur ska vi?
-Är det inte dags att sluta spela hjälte? -Vi åker till sjukhuset.
Inget sjukhus. Det betyder fängelse, Niko. Jag vill inte till sjukhuset.
-Ja, vid skottskada, ringer de oss. -Vi låter honom inte dö!
-Barnen. -Elie…
-Vi måste göra nåt. -Vi hade ju en deal.
Oz är död, Lyna!
Glöm dealen med Tossar nu!
Se vad han la upp.
-För helvete… -Vad nu?
Era efterlysningar. Tossar lurade er!
-Helvete. -Han skulle leverera Oz.
Han gjorde bort sig. Nu gör han allt för att rädda sig själv.
Tro mig, furien och hennes gäng är ett fint tröstpris.
-Åt helvete med att lita på skitpolisen… -Ja, ja.
-Vilken skitstövel. -Lugna ner dig.
-Ranelagh-läkaren? -Ja.
Vi har inget val.
-Jag ordnar det. -Fan.
Andas.
Jag kommer att dö.
Andas… Andas.
Vad var det du sa nu igen?
"När vi visslar, springer du"?
Oavsett om du är på mässa eller gränslar din kille.
Var det så?
Dags för uppvisning.
Vissla.
Så springer jag.
De ska få sota för det här.
Jag lovar.
Tack för att du förenklar mitt liv, Varda.
Ditt svek sparade oss dyrbar tid.
Samtidigt blev jag inte förvånad.
Män är svaga.
En legosoldat lever för pengarna.
Nej.
Nej, du lever för att jag inte har skjutit ihjäl dig.
Endast en person kan styra undre världen. Din chef förstod det.
Och den personen måste vara du.
För allas bästa, förstås.
Ja, självklart.
Jag har slitit länge för att få makten, men ingen ville följa mig.
Jag förstod inte varför, förrän jag fick veta
att du hade tagit deras barn som gisslan.
Men jag kunde inte hitta dem,
så jag behövde nån med mer resurser.
Därför gick du till Tivolimannen.
Jag är nyfiken.
Du tog hans ben, hans kuk.
Hur fick du honom att följa dig?
Det är inte så svårt att hitta hans svaghet.
-Tänker du lyda mig? -Ja.
Vad ska du göra med dem som redan finns vid bordet?
Men de lyder redan dig. Det vet du.
Olympus har misslyckats.
Det krävs en järnhand för att styra Paris.
Men först måste vi vinna kriget.
-Han ville tro på det. -Ja.
Oj, oj…
Egot.
Sen hjälpte jag till lite.
Jag fick honom att tro att du angrep hans verksamhet,
att du hade honom i sikte,
genom att se till att jag hade vittnen.
-Och han gick på det. -Ja.
Jag måste säga dig en sak.
Ett tag trodde jag att du var svag.
Jag blev besviken och tänkte: "Va?
Är det furien?"
Det är inte ditt fel.
Jag är kvinna, jag är 50 år, jag är försvagad.
Du har inte uppfostrats till att se mig som varken mäktig eller farlig.
-Inte dina vänner heller. -Nej.
Var jag till nytta, hölls jag vid liv,
så jag måste agera snabbt och vinna deras förtroende.
Vem litar man mer på än en vapenbroder?
Jag gjorde som du sa! Nu, då?
Vi improviserar.
Vet du vem som hade gillat det?
Oz.
På tal om honom…
Hur fick du tag i honom?
Jag offrade några av mina bönder.
Håll dig lugn!
-De som utmanade dig, antar jag. -Ja.
Jag visste att han skulle visa sig då och att han var smart nog
att ha nyckelspelare inom polisen.
Nån nära fallet.
Det kunde inte vara Elie. Han är för snäll.
Ett tag trodde jag det var Tossar.
-Ge mig två minuter? -Ja.
Och sen när jag såg Iris…
Jag visste att det var hon.
Hon hade den perfekta profilen.
Vet du vem jag är?
Ja.
Får jag ställa en fråga?
Hur lyckades Oz muta dig?
Jag är inte till salu.
Säkert.
Du tillhör honom.
Jag kan ge dig vad du vill. Det vet du. Vad vill du ha?
Min frihet.
Vad fint.
Hon hade gjort vad som helst för att slippa Oz.
Det är vad Selma lovade mig.
Kan du lova detsamma?
Lysande.
Machiavelliskt och hänsynslöst.
Äntligen möter jag den riktiga furien.
Okej, toppen.
Ja, jag skickar koordinaterna nu.
Okej.
Ska du gå?
Vad gör du här?
Det är Amytis…
Hon sa: "Du blir rädd om du stannar här." Men jag är ingen bebis.
Här.
Ge det här till Niko.
Okej.
Okej, och nu, då?
Jag vet inte.
Vad hade Oz gjort?
Gjort sig kvitt de sista hindren.
Tivolimannen.
-Lyna. -Dig.
Låt oss inte ljuga för varann.
Jag lever fortfarande av en anledning. Det vet vi båda.
Är det slut snart?
Utan vår behandling…
Ja, du vet.
Sjukdomen tar snabbt över, du går under.
Först kroppen och sen…
Ett halvår?
Ett år?
Inte mycket mer.
Vi hade hundratals doser som den här, men i kaoset…
Tja, de försvann.
Så vårdslöst.
Personalen nuförtiden… Vad gör man?
Du dödar inte mig, Selma.
Du behöver mig.
Ja, det är sant.
Jag behöver dig!
Nej, vänta… Jag behöver inte dig.
Okej.
Är det så här det slutar för mig?
Ja, men inte direkt. Du är fortfarande användbar för mig.
Jag kan döda dig imorgon om jag vill.
Niko?
Vad är det?
Här. Det är Lyna, hon… Hon…
Lyna vadå?
Léon, titta inte. Vad är det med Lyna? Berätta.
Hon…
Hon sa att det fanns nåt viktigt att göra.
Léon, vart tog Lyna vägen?
-Vill du inte berätta? -Nej.
Inte du heller? Vad händer?
Ska hon fixa Selma på egen hand?
Du är verkligen skarp.
Här.
Vad ska du göra? Ringa efter förstärkning?
Lyssna… Om Lyna behövde hjälp, hade hon bett dig om det.
Det är hennes val.
Det här är mitt val. Jag ska söka upp Tossar.
Vad gör du?
Varför finns det bara en stol?
För att den är min.
För att Paris är mitt.
Hundratusen till den som sätter en kula i hennes huvud.
Gaska upp dig.
De bryr sig om dig, men de bryr sig mer om sina barn.
-Hotade du deras familjer? -Ja.
-Du är en riktig skit. -Ja.
Rosie, döda henne.
Var befann ni er?
Det var kaos för oss på flygfältet.
För oss med. Nån tjallade på oss. Det blev allvarlig skottlossning…
-Men vi fick med oss vapnen. -Din dotter var duktig.
Ni gjorde det ni måste. Vad vill ni ha? En puss?
Den ungen är fantastisk. Du ser det inte.
-Har du barn? -Nej.
Så klart inte.
Sluta, då.
Tror du att folk förändras bara så där? Att du kan träna dem,
forma dem till att bli tuffa?
Det är bara skitsnack.
När Rosie föddes, hade hon navelsträngen runt halsen.
Hon var blå, blek… Hon slingrade sig för att existera.
Det är likadant nu.
Satkärring.
Hon slingrar sig för att existera och överleva.
Hon har inte vad som krävs.
En dag tar hon din plats och snabbare än du tror.
Hon kommer aldrig att hålla måttet.
Rosie.
Rosie, lyssna.
Det är inte som du tror.
Ser ni inte vad hon gör?
Stackars tös.
Du kommer att tillbringa ditt liv på knä, medan jag…
Jag kommer att dö, men gör det stående.
Du duger bara till att torka min röv.
Jag har Denons resultat.
-Jag har inte tid för det. -Jo.
Ta dig tid, för det är nåt märkligt med det här.
Vi skulle ju bekräfta Tossars version.
Dödligt skott i självförsvar.
Denon, stanna!
Ja, fast problemet är att er kille blev skjuten,
men han dog inte av det.
Va?
-Håll er borta. -Jag varnade dig.
Kommer den fram, måste jag använda den.
Rent och prydligt. Ett litet märke bakom örat
och knappt märkbart i blodproven.
-Nån ville tysta honom. -Vi skulle få honom att snacka.
Vad?
Det är inte möjligt. Jag vet vad jag gör. Det blev bara en skråma.
Ett proffsjobb. Ärligt talat, missade jag det nästan.
Okej.
Där är den.
Kom igen. Den kommer.
-Här. -Fan, tack och lov.
Vi tar en paus, doktorn.
Nån annan hade dött. Din vän är fenomenal.
Han är mer än en vän.
Men ja, han är…
Jag är fenomenal.
Flickan behöver dig.
HÄMTA BARNEN
Hon behöver dig.
Det gäller barnen, men jag kan inte lämna dig så här.
Jag går ingenstans. Åk.
-Stick iväg, Niko. -Jag kan inte…
Åk. Vad menar du? Gå nu.
Fan också.
Amytis, jag…
-Kan jag lita på dig? -Oroa dig inte.
Håll ut, då.
Håll ut, okej?
Håll ut! Förstått?
Kom igen. Kämpa.
Okej, så… När drar vi ut sista kulan, doktorn?
Varför?
Därför!
Måste jag bokstavera?
För att vi måste skydda företaget, för att vi är furier,
för att vi har ett arv att bevara, och för att jag vill ge dig en framtid.
Är du inte less på att upprepa samma skitsnack?
Jo. Lite.
Jag hade inte behövt det om du inte vore så envis.
Jag lyssnade på dig, Selma.
Ja, jag lyssnade på dig.
Det värsta
är att jag trodde dig.
Heder, arv,
familj.
Det enda ord du aldrig sa var "makt".
Just det. Hoppsan.
Förlåt.
Jag glömde.
Makt är viktigt.
Att ta den,
stjäla den,
behålla den till varje pris.
-Du lär dig din sista läxa. -Det ser så ut, ja.
Ta vara på den.
Vet du vad jag lärde mig av Oz?
Att döda dina vänner.
Simon. På riktigt?
Nej, det är inte det.
Jag lärde mig att det coola med makt är inte bara
att man rår över sitt eget liv, utan man bestämmer även över andras liv.
Det gjorde du när du gick till polisen.
Du bestämde åt mig.
Jag köpte vår frihet.
Jag lyckades, för helvete!
Du och jag var fria!
Vad pratar du om?
Men du är fri.
Vad gör du här?
Va?
Jag kom för att du pratar som Oz.
Du beter dig som han.
Samma metoder, vidriga sådana.
Jag tillåter det inte.
Så du förstår, jag är kluven. Nej, splittrad.
Å ena sidan
är du modig, och det gläder mig.
Men du är på fel sida och det gör mig förtvivlad, ledsen…
Förbannad.
Vad trodde du?
Trodde du att du kunde komma hit ensam,
med din lilla pistol och dina stora ambitioner?
Vad väntade du dig?
Jag är inte ensam.
Den här telefonen
kommer att ringa.
Jag lämnade barnen i en lagerlokal norr om Paris.
Selma ville ha dem där.
Hon kommer att mista all makt hon tror att hon har över er.
Barnen är inte här. Lagret är tomt.
Måtte det inte vara dåliga nyheter.
Trodde du att jag tänkte behålla dem där efter Simons trix?
Hördu…
Jag har aldrig underskattat dig.
Lämna oss.
Lämna oss, sa jag!
Och plocka upp Tivolimannen åt mig. Tack.
-Jag har varit orolig i flera timmar. -Det var du.
-Hur kunde jag vara så jävla dum? -Vänta… Jag ska förklara.
Oz hade mig fast. Jag hade inget val. Det är över nu, jag är fri.
Jag är fri.
Jag vet vad du tänker, men det är fel. Kanske i början, men inte nu.
Vi kan lösa det om du vill.
-Överlämna dig själv. Vi gör det rätta. -Nej… Nej!
Ge mig en chans.
Du får chansen att rädda din värdighet. Kasta inte bort den.
-Tossar, det är Iris… -Jag tog hit honom.
Har du bevis för det du säger?
I mejlet.
Det var då han la telefonen och räkningarna i hans skåp.
Åk. Jag väntar här.
Det var hans passerkort som användes för att öppna Oz cell.
Du är rökt.
-Du gav mig inget val. -Din idiot!
Stopp!
Stanna!
Om du bara hade lytt mig, hade jag gett dig Paris idag.
Är det så här Selmas välde kommer vara?
Lyd
eller dö.
Det är ändå ett val.
Det finns ett till.
Vill du vara min furie?
Det är officiellt.
Du har blivit helt galen.
Kände du dig levande innan vi träffades?
Din lilla lägenhet, ditt lilla diplom, ditt tråkiga jobb.
Kom och sätt dig.
Det här är din plats.
Dra åt helvete.
Faster.
Som du vill.
Vet du varför jag inte har barn?
På grund av det här.
Och det här.
Vissa saker vill man inte ärva.
Nåja.
Det är det officiella skälet.
Men faktiskt ville jag inte ha några.
Men så säger man inte.
Och när du kom in i mitt liv,
så liten, så söt, så irriterande…
Då insåg jag att jag hade valt rätt.
För artighet, tidtabeller, klistermärken och grönsaksmos är inte min grej.
Så tråkigt.
Var det allt?
Är du klar? Orkar du inte mer?
Du hade rätt. Du kan inte vara furie.
Men vet du,
i livet har vissa en pistol och andra har två.
-Vad händer? -Vänta.
-Nej, vad händer? -Vänta.
Sista kulan är för nära artären. Jag får inte ut den.
Lägg handen där och tryck.
Blödningen har minskat, men han måste opereras.
-Vart ska du? -Ta honom till sjukhus.
-Vart ska du? -Vad gör du?
-Inget sjukhus. Inget fängelse. -Ta honom till sjukhus. Han förblöder.
Jag åker inte in igen. Hellre dör jag. Niko, jag stannar hos dig.
Det är upp till dig. Jag kan inte göra mer.
-Det är dags för sjukhuset. -Niko, jag stannar hos dig.
Jag åker inte till sjukhuset.
Hördu!
Stanna hos mig.
Jag är här.
Kom igen! Stanna hos mig.
Stanna hos mig.
Simon?
Simon. Hördu?
Hördu.
Vi är här.
AKUTEN
Vad gör vi här?
Jag sa nej, Niko.
Om de ringer polisen, får jag ut dig.
Litar du på mig?
Lägg ner skitsnacket.
De opererar dig och sen?
De sätter en kille, max två, utanför dörren.
Har jag nånsin blivit överväldigad av två rövhål?
Niko…
Vad?
Snälla.
Gör det för mig.
Starta bilen.
Jag kan inte sitta inne igen.
Vart vill du åka?
Du vet varför…
…jag inte gillar Paris, va?
Ja.
Varför?
För man kan inte se stjärnorna.
Precis.
Så du vet vart du ska ta mig.
Kom igen. Nu åker vi.
Jag vill sova lite.
Kom igen. Åk nu.
Kom igen, starta bilen.
Niko.
-Niko. -Stanna här. Vänta här.
Varför gjorde du det?
Niko!
Varför?
Varför gjorde du så mot mig?
Niko!
Det är den mannen.
Snygg jacka.
Ska du döda mig?
Hon vågar inte göra det själv.
Varken hon eller jag.
Ingen gör det.
Är det så det blir?
Hon ska låsa in mig med?
Hej då.
Vi har inte hört av Lyna.
Vad är det för bil?
Vad gör den där jäveln?
Kom du för att rädda mig?
Nej… Kämpa emot.
Jag räddar mig själv.
Hur gjorde du det?
Det var inte jag.
Det var hon.
Hej, min älskling.
Mamma.
Ja.
FURIEN
Undertexter: Marie Roos