Hvis du trodde at Furiens oppdrag var å tjene gudfedrene og Olympen,
tar du feil.
Jeg trodde også lenge det.
Adlyde gudfedrene,
hindre dem fra å gå i krig,
beskytte deres forretninger.
Det var det jeg gjorde, men det var egentlig ikke oppdraget.
Jeg tjente deres interesser.
Men jeg ønsket meg alltid mer.
Dersom den første Furien ga opp sin plass ved gudfedrenes bord,
var det fordi hun trodde på noe større.
Kall det hva du vil.
Fred,
rettferdighet
eller balanse.
Det er Furiens sanne oppdrag.
Og jeg oppnår ikke det ved å gjenopprette Olympen.
Tivolimann, Belgieren og deres allierte får ikke sitte ved det bordet.
Det er på tide med endringer.
Olympen er død.
Oz er død.
Lenge leve Furien.
FURIER
Faen!
Det renner helt over! Jeg må ha… noe!
La meg gjøre det.
-Oz er død, det er bekreftet. -Helvete!
Så Selma dreper Oz, tar ungene og skyter Simon.
Hun har blitt helt gal. Vi må stanse henne.
Hvordan, når Damokles ikke klarte det?
-Kan dere slutte å leke helter? -La oss kjøre ham til sykehus.
Nei. Det betyr fengsel, Niko, jeg vil ikke på sykehus.
Han har rett. De ringer oss ved skuddsår.
-Vi lar han ikke bare dø! -Ungene.
-Jeg trodde vi hadde en avtale. -Vi må gjøre noe.
Oz er død, Lyna!
Det er ingen avtale med Tossar mer. Glem det! Se hva han har publisert.
-Faen ta… -Hva nå?
-Dere er etterlyste, Tossar vil ta dere! -Faen.
Han fikk ikke levert Oz til sjefene sine, så nå gjør han alt for å redde ræva si.
Tro meg, Furien og teamet er en god trøstepremie.
Enn å stole på den jævla purken…
-Ja. -Faens rasshøl.
Ro deg ned.
-Ranelagh-legen? -Ja.
-Vi har ikke noe valg. -Ok, jeg tar meg av det.
-Faen. -Pust.
Jeg kommer til å dø.
Pust.
Hva var det du sa igjen?
"Når vi plystrer, kommer du"?
"Om du er i kirka eller høvler over typen."
Var det sånn?
Showtime.
Vel, plystre.
Jeg kommer straks.
De skal få svi for dette.
Det lover jeg.
Takk for at du forenkla livet mitt, Varda.
Sviket ditt sparte oss for mye bry.
Jeg kan ikke si at jeg er overraska.
Menn er svake.
En leiesoldats hjerte slår for penger.
Nei. Ditt hjerte slår fordi jeg velger å ikke putte ei kule i det.
Kun én person kan styre underverdenen.
Sjefen din forsto det.
Og den personen må være deg.
For alles beste, selvsagt.
Ja, selvsagt.
Ja, jeg har jobba lenge for å få tilbake makta.
Men ingen ville følge meg.
Og jeg forsto ikke grunnen før jeg fant ut
at dere holdt ungene deres som gisler.
Men jeg fant dem ikke.
Så jeg trengte noen med mer ressurser.
Og det var derfor du dro til Tivolimann.
Men jeg lurer på… Du hadde allerede tatt beina og pikken hans.
Hvordan fikk du ham til å følge deg?
Det er ikke vanskelig å finne hans svakhet.
-Vil du adlyde meg? -Ja.
Hva skal du gjøre med dem som alt sitter ved bordet?
De adlyder deg allerede, det vet du.
Olympen har feilet. Det vil kreve en jernhånd å herske over Paris.
Men først må vi vinne denne krigen.
-Ja, han ville tro det. -Ja.
Egoet.
Så hjalp jeg ham litt.
Jeg fikk ham til å tro at du var etter ham.
At du hadde ham i siktet ved å sørge for at jeg hadde vitner.
-Og han trodde på det. -Ja.
Jeg må fortelle deg noe.
Jeg trodde du var svak først.
Jeg ble til og med litt skuffa.
"Er dét Furien?"
Det er ikke din feil. Jeg er ei svakelig dame på femti.
Du ble ikke oppdratt til å anse meg som mektig eller farlig.
Ikke vennene dine heller.
De holdt meg i live mens jeg var nyttig, så jeg måtte handle raskt og vinne tillit.
Og hvem inngir mer tillit enn en våpenbror?
-Men jeg gjorde jo alt du sa, hva nå? -Vi improviserer.
Vet du hvem som ville satt pris på det?
Oz.
Apropos ham…
Hvordan fikk du tatt ham?
Ved å ofre noen av mine brikker.
Ro deg ned!
-Utfordrerne dine. -Jeg visste det ville lokke ham frem.
Og jeg visste også at han var lur nok til å ha en purk som medhjelper.
Noen som var nær saken.
Det kunne jo ikke være Elie. Han er for snill.
Jeg vurderte Tossar.
-Kan du gi meg to minutter? -Ja.
Men da jeg så Iris…
Jeg visste straks at det var henne. Profilen passet perfekt.
Vet du hvem jeg er?
Ja.
Kan jeg spørre deg om noe?
Hvordan kjøpte Oz deg?
Jeg er ikke til salgs.
Nettopp.
Du tilhører ham.
Jeg kan gi deg alt du vil, det vet du.
Hva vil du ha?
Min frihet.
Så fint.
Hun ville gjort alt for å komme unna Oz.
Det var det Selma lovet meg.
Kan du love det samme?
Genialt,
Machiavellisk og nådeløst.
Jeg får endelig møte den sanne Furien.
Ok, flott.
Ja, jeg sender deg koordinatene nå.
Ok.
Skal du dra?
Hva gjør du her?
Det var bare Amytis…
Hun sa at jeg kom til å bli redd her oppe, men jeg er ikke en baby.
Her. Gi denne til Niko.
Ok.
Ok, hva nå?
Jeg vet ikke. Hva ville Oz ha gjort?
Han ville ha fjernet de siste hindrene.
Tivolimann.
-Lyna. -Deg.
La oss ikke lyve for hverandre, Selma.
Det er en grunn for at jeg fortsatt lever. Det vet vi begge.
Du er nesten tom.
Uten vår behandling…
Tja, du vet.
Sykdommen vil ta over, og du vil svekkes. Først kroppen din, og så…
Seks måneder?
Et år?
Ikke stort mer.
Vi hadde hundrevis av slike doser, men i kaoset
har de forsvunnet.
Så uforsiktig.
Det er håpløst å få skikkelig hjelp…
Du dreper meg ikke.
Du trenger meg for mye.
Ja, det er sant.
Jeg trenger deg.
Nei, vent, jeg trenger deg ikke.
Ok.
Så det er slik det ender for meg?
Ja, men ikke med en gang. Du er fortsatt nyttig for meg.
Jeg kan alltids drepe deg i morgen om jeg vil.
Niko?
-Hva er det, kompis? -Her, det er Lyna, hun… Hun…
Hva med Lyna?
Léon, ikke se på det. Hva med Lyna? Si det.
Hun…
Hun sa at det var noe viktig som måtte gjøres.
Léon, hvor dro Lyna?
-Vil du ikke si det? -Nei.
Ikke du heller? Hva skjer?
Dro hun for å ta seg av Selma alene?
Så skarp du er, da.
Her.
JEG SKAL FINNE SELMA. BE ELIE VENTE.
Skal du be om forsterkninger? Hør. Lyna hadde spurt om hun trengte hjelp.
Det er hennes valg.
Her er mitt valg. Jeg skal finne Tossar.
Hva skjer?
Hvorfor er det bare én stol?
Tja, fordi det er min.
Fordi Paris er mitt.
Hundre høvdinger til den som gir henne ei kule i panna.
Om det er noen trøst. De bryr seg om deg, men de bryr seg mer om ungene sine.
-Truet du familiene deres? -Ja.
-Du er virkelig lavmål. -Ja.
Rosie, drep henne.
Hvor var dere?
Alt gikk skeis for oss på rullebanen.
For oss også, noen tysta på oss. Det ble skuddveksling, men…
-Men vi har med våpnene dine. -Dattera di var flink.
Du gjorde det du måtte. Vil du ha et kyss?
Den ungen din er flott. Du ser det ikke.
-Har du barn? -Nei.
Nettopp. Så slutt.
Tror du folk forandrer seg så lett?
At du kan lære dem opp
og forme dem til hardhauser?
Det er bare tull.
Da Rosie ble født, hadde hun navlestrengen rundt halsen.
Hun var blå, blek og vringlet seg for å overleve.
Slik er det fremdeles.
Hurpe.
Hun vringler seg for å overleve.
Hun har ikke det som trengs.
En dag vil hun ta din plass, raskere enn du tror.
Min datter vil aldri holde mål.
Rosie.
Rosie, hør. Det er ikke som du tror.
Ser du ikke hva hun gjør?
Stakkars jente.
Du vil tilbringe livet på kne. Mens jeg…
Jeg kommer til å dø oppreist.
Det eneste du duger til, er å tørke meg i ræva.
-Jeg har resultatene for Denon. -Jeg har ikke tid til det.
Du får ta deg tid, for det er noe som ikke stemmer her.
Jeg trodde vi ble enige om å bekrefte Tossars versjon.
Dødelig skudd i selvforsvar.
Denon, stans!
Ja. Problemet er at din mann ble skutt. Men det var ikke det som drepte ham.
Hva?
-Hold avstand. -Jeg advarte deg.
Tar man den frem, må man bruke den.
Det var rent og pent. Et lite merke bak øret
som var knapt synlig på blodprøvene.
-Noen ville fortie ham. -Vi skulle jo få ham til å snakke.
Hva?
Det er umulig. Jeg vet for pokker hva jeg gjør.
Jeg sneide ham bare.
Det virker som en profesjonell jobb. Jeg så det nesten ikke.
Ok.
Der er den.
Kom igjen. Den kommer.
-Her er den. -Faen, takk Gud.
La oss ta en pause, doktor.
Alle andre ville ha dødd. Kompisen din er fenomenal.
Han er mye mer enn en kompis. Men ja, han er…
Jeg er fenomenal.
DRA OG HENT UNGENE OG RING MEG NÅR DU ER DER.
Vesla trenger deg.
Ja. Men jeg kan ikke dra fra deg slik.
Jeg skal ikke dra noen steder. Gå.
-Gå, Niko. -Nei, jeg kan ikke…
Gå. Hva mener du med at du ikke kan? Gå.
Å, helvete.
Amytis, jeg…
-Tar du deg av ham? -Ikke vær redd.
Hold ut så lenge.
Hold ut, ok?
Kom igjen, hold ut.
Ok, så… Når tar vi ut den siste kula, doktor?
Hvorfor?
Fordi.
Må jeg stave det?
Fordi vi må beskytte miljøet. Fordi vi er Furier.
Fordi vi har en arv å bevare. Og fordi jeg vil tilby deg en fremtid.
-Er du ikke lei av å gjenta deg selv? -Jo. Litt.
Hadde du bare ikke vært så sta.
Jeg hørte på deg, Selma.
Ja, jeg hørte på deg.
Det verste er at jeg trodde deg.
Ære, arv,
familie.
Det eneste ordet du aldri sa, var makt.
Å ja, huff.
Beklager. Jeg glemte meg.
Makt er viktig.
Å ta den,
stjele den
og beholde den for enhver pris.
-Det ser ut som du lærer din siste lekse. -Ja, virker sånn.
Utnytt det.
Vet du hva jeg lærte av Oz?
Å drepe vennene sine.
Simon. Virkelig?
Nei, det var ikke det.
Jeg lærte at det kule med makt
er at man ikke bare bestemmer over sitt eget liv,
men man bestemmer hva man gjør med andres liv også.
Som du gjorde da du gikk til purken.
Du bestemte for meg.
Jeg kjøpte vår frihet.
Jeg lyktes, for faen!
Du og jeg var frie!
Hva snakker du om?
Men du er fri.
Hva gjør du her?
Hva?
Jeg kom fordi du snakker som Oz.
Du oppfører deg som ham.
De samme ekle metodene.
Jeg kan ikke tillate det.
Nå føler jeg meg veldig splittet her.
På den ene siden viser du heltemot. Det er jeg glad for.
Men du er på feil side, og det er trist. Det knuser hjertet mitt.
Det gjør meg forbanna.
Hva trodde du ville skje?
Trodde du virkelig at du kunne komme hit alene
med den lille pistolen din og de store ambisjonene?
Hva trodde du ville skje?
Jeg er ikke alene.
Denne telefonen
kommer til å ringe.
Jeg etterlot ungene på et lager nord for Paris.
Det var der Selma ville ha dem.
Og hun kommer til å miste den makta hun tror hun har over dere.
Ungene er ikke her. Lagerhuset er tomt.
Jeg håper det ikke er dårlig nytt.
Trodde du virkelig at jeg ikke ville flytte dem etter Simons stunt?
Jeg har aldri undervurdert deg.
Forlat oss.
Jeg sa forlat oss.
Og ta med dere Tivolimann, takk.
-Jeg har vært så bekymra. -Det var deg hele tida.
-At jeg kunne være så jævla dum. -Nei, vent, jeg skal forklare.
Oz eide meg, jeg hadde ikke noe valg. Men det er over nå, jeg er fri. Fri.
Jeg vet hva du tenker, men det er feil. Kanskje i starten, men ikke nå.
Hvis du vil, kan vi finne ut av det.
-Overgi deg. Så gjør vi det skikkelig. -Nei.
Gi meg en sjanse.
Jeg gir deg en sjanse til å redde litt verdighet, ta den.
-Det er Iris… -Jeg tok ham med.
Har du bevis på det du sier?
I e-posten.
Det var da han la telefonen og sedlene i skapet hans.
Sett i gang. Jeg venter her.
Hans adgangskort ble brukt til å åpne cella til Oz.
Du er ferdig.
-Du ga meg ikke noe valg. -Din tosk!
Stopp!
Om du bare hadde adlydt meg, skulle jeg gitt deg Paris nå.
Så det er slik Selmas styre vil bli?
Adlyd
eller dø.
Det er fortsatt et valg.
Det finnes et til.
Vil du være min Furie?
Det er offisielt.
Du har blitt splitter pine gal.
Følte du deg levende før du møtte meg?
Din lille leilighet, gradene dine, den kjedelige jobben.
Kom og sett deg.
Dette er din plass.
Dra til helvete.
Tante.
Som du ønsker.
Vet du hvorfor jeg ikke fikk barn?
På grunn av dette.
Og på grunn av dette. Noen ting er best å ikke arve.
Vel, det er den offisielle grunnen.
Den sanne grunnen er at jeg aldri ville. Men man sier ikke det.
Og da du kom inn i livet mitt,
så lita, så søt, så irriterende,
innså jeg at jeg hadde valgt rett.
For folkeskikk, gangetabeller og moste grønnsaker er ikke noe for meg.
Så utrolig kjedelig.
Var det alt?
Er du ferdig? Klarer du ikke mer? Du hadde rett.
Du kan ikke være Furie.
Men du vet,
i livet er det de som har en pistol og de som har to.
-Hva skjer? -Vent utenfor.
-Nei, hva skjer? -Vent.
Den siste kula ligger for nært arterien.
Legg hånden din der og press på.
Blødningen er i sjakk, men han må opereres.
-Hvor skal du? -Til sykehuset.
-Hvor skal du? -Hva gjør du?
Jeg vil ikke tilbake i fengsel.
Ta ham til sykehus. Han vil blø i hjel.
Jeg drar ikke tilbake, jeg vil heller dø. Nico, la meg bli hos deg.
Du avgjør. Jeg kan ikke gjøre mer.
-Han må på sykehus. -Nei, jeg blir her.
Nei, jeg vil ikke på sykehus.
Hei! Bli hos meg.
Jeg er her.
Kom igjen! Bli hos meg.
Bli hos meg.
Simon?
Hei, Simon.
Hei.
Vi er her.
AKUTTEN
Hva gjør vi her?
Jeg sa nei, Niko.
Hvis de ringer purken, skal jeg få deg ut.
Stoler du på meg?
Slutt med drittpratet.
De vil operere deg, og så?
De setter én mann, maks to, foran døra di.
Tror du ikke jeg klarer to rasshøl?
Niko.
Hva?
Vær så snill.
Gjør det for meg.
Start bilen. Jeg vil ikke tilbake i fengsel.
Hvor vil du dra?
Du vet hvorfor jeg ikke liker Paris, ikke sant?
Ja.
Hvorfor?
For i Paris ser man ikke stjernene.
Det stemmer.
Så du vet hvor du skal kjøre meg.
La oss stikke herfra.
Jeg vil sove.
Kom igjen, vi stikker.
Kom igjen, start bilen.
Niko.
-Niko. -Bli her, monsieur.
Hvorfor gjør du dette mot meg? Niko!
Niko! Hvorfor?!
Hvorfor gjør du dette mot meg? Niko!
Det er den mannen.
Fin jakke.
Skal du drepe meg? Hun har ikke mot til å gjøre det selv.
Verken hun eller jeg.
Ingen har det.
Så det er sånn det er?
Hun skal låse inn meg også.
Morna.
Vi har ikke hørt fra Lyna.
Hva slags bil er det?
Hva gjør den drittsekken?
Kom du for å redde meg?
Nei.
Jeg redder meg selv.
Hvordan klarte du det?
Det var ikke meg.
Det var henne.
Hei, skatten min.
Mamma.
Ja.
Tekst: Anniken Einan