Si creus que les Fúries havien de servir els padrins i el seu Olimp, t'equivoques.
Jo també ho vaig pensar molt de temps.
Obeir els padrins,
evitar que es fessin la guerra,
protegir el seu negoci…
És el que feia, però mai ha estat la meva missió.
Jo servia els seus interessos.
Però sempre he volgut una altra cosa.
Si la primera Fúria va renunciar a seure a la taula dels padrins,
és perquè creia en alguna cosa més important.
Anomena-ho com vulguis.
Pau,
justícia
o equilibri.
Aquesta és la nostra missió.
I restaurant l'Olimp no la compliré.
Ni el Firaire, ni el Belga, ni els seus aliats seuran a aquesta taula.
És hora de canviar les coses.
L'Olimp és mort.
Oz és mort.
Visca la Fúria.
Merda!
Vessa pertot arreu! Necessito… una altra cosa!
Ja ho faig jo.
- Oz és mort, està confirmat. - Hòstia puta!
La Selma pela Oz, s'emporta els nens i dispara al Simon.
Ha perdut el cap.
L'hem d'aturar.
Com, si Dàmocles no ha pogut?
- Deixeu de jugar als herois. - Portem-lo a l'hospital.
Ni parlar-ne. Aniria a la presó. No vull anar a l'hospital.
Sí. Si hi ha ferida de bala, ens avisen.
- No el deixarem morir! - Els nens.
- Elie… teníem un tracte. - Hem d'actuar.
Oz és mort, Lyna!
Oblida el tracte amb Tossar!
- Mira què ha publicat. - Hòstia…
- Què? - Us busquen. Us ha ben fotut.
Merda.
Havia d'entregar Oz i l'ha cagat.
Farà qualsevol cosa per salvar-se.
I la Fúria i el seu equip són el premi de consol.
Mira que confiar en la puta poli…
- Ja. - Desgraciat.
Calma't.
- El metge de Ranelagh? - Sí.
No tenim elecció, sí.
- Me n'ocupo jo. - Merda.
Respira.
La dinyaré.
Respira.
Què em vas dir?
"Si xiulem, vens corrents"?
Estiguis a missa o muntant el teu xicot.
Era això?
Comença la funció.
Doncs xiula.
I vinc corrents.
Els ho faré pagar.
T'ho prometo.
Gràcies per facilitar-me la vida, Varda.
La teva traïció ens ha fet guanyar molt de temps.
I alhora no em sorprèn.
Els homes són dèbils.
Els diners fan bategar el meu cor.
No.
El que fa bategar el teu cor és que no t'hi foti un tret.
Només una persona pot dirigir l'inframon.
El teu cap ho va entendre.
I aquesta persona has de ser tu.
Pel bé de tothom.
Esclar que sí.
Fa temps que treballo per recuperar el poder.
Però ningú em volia seguir.
No ho entenia fins que vaig descobrir
que havíeu segrestat els seus fills.
Però no els trobava.
Per això necessitava algú amb més mitjans.
I per això vas anar a buscar el Firaire.
Tinc curiositat.
Li vas treure les cames, la fava.
Com el vas convèncer?
No és difícil trobar el seu punt feble.
- M'obeiràs? - Sí.
I què faràs amb els qui ja són a taula?
Ja t'obeeixen.
Ho saps.
L'Olimp ha fracassat.
Caldrà mà dura per governar París.
Però hem de guanyar la guerra.
- Ja. Ell hi volia creure. - Sí.
Ai…
L'ego.
El vaig ajudar.
Li vaig fer creure que atacàveu el seu negoci…
que estava en el vostre punt de mira amb testimonis que ho avalessin.
- I s'ho va creure. - Sí.
T'he de confessar una cosa.
Vaig pensar que eres dèbil.
Estava decebut. Vaig pensar: "Què?
Això és la Fúria?"
No és culpa teva.
Soc una dona de 50 anys malalta.
No et van educar per considerar-me ni forta ni perillosa.
Als teus amics tampoc.
No. Jo els servia i ells no em mataven.
Em vaig haver de guanyar la seva confiança.
Em vaig buscar una companya d'armes.
He fet tot el que m'has dit. I ara què?
Improvisem.
Saps a qui li hauria agradat tot això?
A Oz.
I ell?
Com has aconseguit matar-lo?
Sacrificant alguns peons.
Ei, tranquils!
- Els qui et desafiaven. - Sí. Sabia que així sortiria.
I també sabia que era prou murri per tenir gent a la policia.
Algú pròxim al cas.
No podia ser l'Elie, evidentment. És massa bo.
Vaig pensar en Tossar.
- Em dones dos minuts? - Sí.
I, quan vaig veure la Iris…
Vaig saber que era ella.
Tenia el perfil ideal.
Saps qui soc?
Sí.
Et puc fer una pregunta?
Com t'ha comprat Oz?
No em venc.
Esclar…
Li pertanys.
Et puc donar tot el que vulguis.
Què vols?
Ser lliure.
Que bufó.
Es volia alliberar d'Oz a qualsevol preu.
La Selma m'ho ha promès.
Ho pots fer tu?
Brillant, maquiavèl·lica i implacable.
Per fi conec la veritable Fúria.
Entesos, molt bé.
Li envio les coordenades de seguida.
D'acord.
Te'n vas?
Què hi fas, aquí?
És l'Amytis.
M'ha dit que no em quedés allà, que tindria por, però no soc un bebè.
Té.
Dona-ho al Niko.
Entesos.
Bé, i ara què?
No ho sé.
Què faria Oz?
Suprimir els últims obstacles.
El Firaire.
- La Lyna. - Tu.
No ens enganyem, Selma.
Si soc viu, és per una bona raó. Ho sabem.
Gairebé no en tens.
Sense el nostre tractament…
En fi, ja ho saps.
La malaltia tornarà i acabarà amb tu.
Primer el cos i després…
Sis mesos?
Un any?
No gaire més.
Teníem centenars de dosis, però, amb el caos,
s'han perdut.
Quin descuit…
Els treballadors d'avui dia…
No em mataràs, Selma.
Em necessites massa.
Sí, és cert.
Et necessito.
Ah, doncs no, mira, no et necessito.
Entesos.
Llavors, aquí s'acaba tot.
Sí, però encara no, perquè encara em pots servir.
Si vull, et puc matar demà.
Niko?
- Què passa, nano? - Té, és la Lyna, ella…
La Lyna, què?
Léon, no miris això. La Lyna, què? Digues.
Doncs…
M'ha dit que ha de fer una cosa important.
Léon, on ha anat?
- M'ho dius? - No.
Tu tampoc? Què passa?
Ha anat a ocupar-se de la Selma sola?
Caram, ets molt perspicaç.
Té.
Agafa-ho.
VAIG A BUSCAR LA SELMA.
Què faràs? Demanar reforços? Escolta.
Si la Lyna volgués ajuda, l'hauria demanat.
És la seva decisió.
I la meva és aquesta. Vaig a buscar Tossar.
Què fas?
Només hi ha una cadira?
Sí, la meva.
Perquè París és meu.
Cent mil per a qui li foti un tret.
Si et consola, Firaire,
els importes, però els seus fills van primer.
- Els has amenaçat? - Sí.
- Ets una malparida. - Sí.
Rosie, mata-la.
On éreu?
- Hem tingut un bon merder a la pista. - Algú ens ha delatat.
Hi ha hagut un tiroteig, però… portem les teves armes.
La teva filla s'hi ha lluït.
Heu fet el que havíeu de fer. Voleu un petó?
Aquella noia és molt bona. No ho veus?
- Tens fills? - No.
Esclar que no.
Doncs calla.
Creus que la gent canvia de sobte?
¿Que la podem entrenar
i modelar per endurir-la?
Això són collonades.
La Rosie va néixer amb el cordó umbilical enrotllat al coll.
Estava blava, pàl·lida. S'agitava per existir.
I avui és el mateix.
Meuca.
S'agita per existir i sobreviure.
Però no val per a això.
Un dia ocuparà el teu lloc. Abans del que creus.
Mai estarà a l'altura.
Rosie.
Rosie, escolta.
No és el que creus.
No veus el que està fent?
Pobra filla. Et passaràs la vida de genolls.
Però jo…
moriré, però ho faré dempeus.
Només serveixes per netejar-me el cul.
- Tinc els resultats de Denon. - No tinc temps.
Ja, doncs troba temps, perquè alguna cosa no quadra.
Vam acordar validar la versió de Tossar.
Tir mortal en legítima defensa.
Denon, alto!
Sí, el problema és que van disparar al vostre paio,
però això no el va matar.
Què?
- Fora. - T'ho havia dit.
Quan la trec, la utilitzo.
Va ser net. Una punxada darrere de l'orella.
Gairebé invisible a les analítiques.
- No volien que parlés. - L'havíem de fer parlar.
Què?
No pot ser. Sé el que faig, collons.
És una esgarrapada.
És obra d'un professional. La veritat, per poc no ho veig.
Entesos.
Mira-la.
Vinga. Ja surt.
- Ja. - Collons, encara sort.
Una pausa, doctor, sisplau.
Un altre hauria mort. El seu amic és un fenomen.
És més que un amic.
Però, sí, és…
Soc un fenomen.
LYNA: VES A BUSCAR ELS NENS I TRUCA'M.
La nena et necessita.
Sí, és pels nens. Però no et deixaré així.
Ves-te'n, tampoc puc anar gaire lluny. Va.
- Ves-te'n, Niko. - No puc…
Vinga. Com que no pots? Ves-te'n.
Ah, collons.
Amytis…
- Te'l puc deixar? - No et preocupis.
Aguanta.
Aguanta, eh?
Aguanta, d'acord?
Vinga, aguanta.
Bé, quan traiem l'última bala, doctor?
Per què?
Perquè sí.
T'ho he d'explicar?
Perquè hem de protegir l'inframon. Perquè som Fúries.
Perquè hem de preservar un llegat. I m'agradaria oferir-te un futur.
No et canses de repetir el mateix?
Sí, una mica.
No ho faria si no fossis tan tossuda.
T'he escoltat, Selma.
Sí, t'he escoltat.
El pitjor
és que t'he cregut.
L'honor, el llegat,
la família.
Del que no has parlat mai és del poder.
Ah, sí. Ui.
Ho sento.
Me n'he oblidat.
El poder és important.
Agafar-lo,
robar-lo,
conservar-lo a qualsevol preu.
- Has après la teva última lliçó. - Això sembla, sí.
Aprofita-la.
Saps què he après amb Oz?
A disparar als teus amics.
Al Simon? De debò?
No, no és això.
He après que la gràcia del poder
no és només decidir què fas amb la teva vida,
sinó decidir què fas amb les dels altres.
Tu ho vas fer quan vas acudir a la poli.
Vas decidir per mi.
Volia comprar la nostra llibertat.
I ho havia aconseguit!
Érem lliures!
De què parles?
Tu ets lliure. Per què has vingut? Què fas aquí?
Eh?
He vingut perquè parles com Oz.
Fas com ell.
Uses els mateixos mètodes fastigosos.
I no t'ho permetré.
Mira, estic indecisa. No, de fet, estic destrossada.
D'una banda, per fi tens coratge, i me n'alegro.
Però t'equivoques de bàndol i això m'entristeix, em dol.
M'irrita.
Què et pensaves?
¿Pensaves que podies venir aquí sola
amb la teva pistoleta i grans ambicions?
Què pensaves que passaria?
No estic sola.
Aquest mòbil
sonarà.
Els nens són en un magatzem al nord de París.
És on la Selma ha decidit ficar-los.
Perdrà tot el poder que creu tenir sobre vosaltres.
Els nens no són aquí. El magatzem està buit.
No és una mala notícia, oi?
Pensaves que no els traslladaria després d'allò del Simon?
Ei.
Jo mai t'he subestimat.
Deixeu-nos.
He dit que ens deixeu.
I emporteu-vos el Firaire. Gràcies.
- Fa hores que estic preocupada. Estàs bé? - Eres tu.
- Com he pogut ser tan estúpid? - Espera, t'ho explicaré.
Oz em tenia. No tenia elecció.
Però ja s'ha acabat. Soc lliure.
Sé què penses, però no és cert.
Potser al començament, però ja no.
Si vols, això nostre és possible.
- Entrega't a Tossar. Fem-ho bé. - No.
Dona'm una oportunitat.
Et deixo salvar la dignitat. Aprofita-ho.
- Tossar, és… - L'hi entrego.
- En tens proves? - En el correu.
Li va posar el mòbil i els bitllets a l'armariet.
Ves-hi. T'espero aquí.
I van obrir la cel·la d'Oz amb la seva targeta.
Estàs fotut.
- No m'has deixat opció. - Imbècil.
Alto!
Si m'haguessis obeït, avui t'oferiria París.
Així serà el regnat de la Selma?
Obeir
o morir.
Bé, és una elecció.
Hi ha una altra opció.
Vols ser la meva Fúria?
És oficial.
Has perdut el cap del tot.
Et senties viva abans de conèixer-me?
El teu piset, la teva carrera, la teva feina avorrida.
Vine, seu.
És el teu lloc.
Ves a la merda.
Tieta.
Com vulguis.
Saps per què no he tingut fills?
Per això.
I per això.
Hi ha coses que val més no heretar.
En fi, aquesta és la raó oficial.
La veritable és que mai n'he volgut.
Però això no es diu.
I quan vas entrar a la meva vida,
tan petita, tan bufona i tan insuportable,
em vaig adonar que havia decidit bé.
L'educació, la taula del tres, els adhesius i la verdura no em diuen res.
Quin avorriment.
Ja està? Has acabat? Ja no pots més?
Tenies raó.
No pots ser una Fúria.
Ja ho saps,
a la vida hi ha qui té una arma i qui en té dues.
- Què passa? - Espera fora.
- No. - Espera.
No en trauré l'última. És prop de l'artèria.
Posa la mà aquí i fes pressió.
Sagna menys, però cal operar.
- On vas? - Aneu a l'hospital.
- On vas? - Què fas?
No tornaré a la presó.
Porta'l a l'hospital. Es dessagnarà.
No hi tornaré. Prefereixo morir.
Niko, em quedo amb tu, sisplau.
Depèn de tu. No puc fer més.
- Aneu a l'hospital. - Niko, em quedo amb tu.
Niko, no aniré a l'hospital.
Ei!
Ei, queda't amb mi.
Soc aquí.
Vinga! Queda't amb mi.
Queda't amb mi.
Simon?
Simon, escolta.
Escolta.
Hem arribat.
URGÈNCIES
Què hi fem, aquí?
T'he dit que no, Niko.
Encara que truquin a la poli, tinc un pla.
Confies en mi?
No diguis collonades.
T'operaran, i després?
Posaran un paio o dos a la teva porta.
Creus que m'intimidaran dos imbècils?
Niko.
Què?
Sisplau.
Fes-ho per mi.
Arrenca.
No tornaré a la presó.
On vols anar?
Saps per què…
no m'agrada París, oi?
Sí.
Per què?
Perquè no s'hi veuen els estels.
Exactament.
Ja saps on portar-me.
Vinga, toquem el dos.
Vull dormir una mica.
Vinga, som-hi.
Va, arrenca.
Niko.
- Niko. - Quedi's aquí, senyor.
Per què m'has fet això?
Niko!
Per què?
Per què m'has fet això?
Niko!
És aquell home.
Preciosa jaqueta.
Ets tu qui em matarà?
No gosa fer-ho ella mateixa.
Ni ella ni jo.
Ningú.
Llavors, és això?
A mi també em tancarà.
Bye bye.
No sabem res de la Lyna.
PARÍS
I aquest cotxe?
Què fot aquest imbècil?
Has vingut a salvar-me?
No.
Em salvo a mi.
Com ho has fet?
No he estat jo.
Ha estat ella.
Hola, amor meu.
Mama.
Sí.
Subtítols: Tulio Labadie