Syrjäseutu-Tanska. Ei Syrjäseutu-Tanskaa ole.
Minulle maailman keskus on siellä, missä ihminen asuu.
Kotiseutu on siellä, missä ihminen varttuu.
Oma koti. Siellä on sadetta ja aurinkoa, hevosia itätuulessa.
Syrjäseutu? Mikä paikka se on?
Puhut hyvin romantisoidusta näkökulmasta.
Oma lapsuuteni Syrjäseutu- Tanskassa oli kamala.
'Kertomus syrjäseudulta' muistuttaa Morten Papen Planen-teosta.
Mikä sai sinut kirjoittamaan sen? - Yritin välttää sen kirjoittamista.
Yritin väistää sitä, mutta ehkä se on eräänlainen synnytys, -
jonka piti tapahtua, ennen kuin voin kirjoittaa muuta.
En salaile sitä, että arkailen palata rikospaikalle.
Ei tule koskaan olemaan mukavaa mennä kotiin.
PERSONA NON GRATA
Hei. Päivää, Laura. - Hei, äiti.
Jopas jotain. Et näytä lainkaan itseltäsi.
Mitä pitkille, upeille hiuksillesi tapahtui?
Pidän hiuksistani tällaisina.
Ne ovat hurjan lyhyet. - Niin.
Tämä näyttää takaa aivan poikien tukalta.
Jannik on pannut toimeksi häiden järjestelyissä.
Cathrinekin on auttanut paljon. - Hääthän ovat heidän.
Mogens kaiketi laittaa ruoat. - Tietenkin.
Ajatella, että hän on yhä olemassa.
Moni paikka sulkee ovensa. Se on surkeaa.
Sen jälkeen, kun se kamala REMA 1000 avautui.
Kyllä täälläkin tapahtuu.
Minun liikkeessänikin kävi varkaita.
Kävikö? - Kävi.
Mitä kukkakaupasta voi varastaa?
Siellä oli 4 000 kruunua vaihtorahaa. - Voi ei.
Nyt ne ovat poissa. Uskomatonta, etteivät ihmiset käyttäydy kunnolla.
Täällä on aina ollut levottomia nuoria.
Ne pitäisi panna vankilaan. Sittenpä voisivat miettiä tekojaan.
Sen sijaan, että kiusaavat muita.
Ei nuorten paneminen vankilaan auta mitään.
He leimautuvat rikollisiksi. - He ovatkin rikollisia.
Tulevaisuus tyssäisi. Heidät pitää saada osaksi yhteiskuntaa.
Se on vaikeaa, jos hyljeksitään ja pidetään luuserina.
Siinä olemme eri mieltä. - Ei ole kyse siitä.
Tosiasia on, ettei yhteiskuntaa hyödytä panna nuoria vankilaan.
En sitten sanokaan enää mitään. Pidän suuni kiinni.
Mutta on mukavaa, että kaikki auttavat.
Mistä hankitte kakun?
Tilasimme pääkadun liikkeestä. Mistä muualtakaan?
Onpa siitä kauan, kun olit viimeksi kotona, Laura.
Äiti, voisitko kutsua minua Irinaksi?
En koskaan muista sitä kummallista nimeä.
Vaihdoin nimeni jo monta vuotta sitten.
En saanut kutsua sinua Loppenbergiksi enkä nyt Lauraksi.
Nimeni ei ole enää Laura. Ymmärrän, että se on vaikeaa, -
mutta olisin tosi iloinen, jos yrittäisit.
Sait nimesi isomummo Lauran mukaan. Sait hänen nimensä.
Valitsin itselleni toisen.
Sitä minä juuri en ymmärrä. - Mutta niin asia on.
Mene vain jo sisään, minä käyn hakemassa perunoita.
En ole ikinä edes tavannut isoisoäiti Lauraa. Äiti.
KERTOMUS SYRJÄSEUDULTA
Hei. - Hei hei.
Kuka tuo on? - Cathrinen tytär.
Hei, kulta. - Hei.
Hei, sisko.
Jannik? Tulisitko ottamaan yhden kassin?
Onko tuo raskas? - Ota vain joku.
Äiti. Äiti, tuo on Cathrine.
Mitä tarkoitat? - Hän on se Cathrine Cathrine.
Olipa REMAssa paljon väkeä. Hei, Jane.
Hei! Olet leikkauttanut hiuksesi. Hei.
Kivat. - Kiitos.
Ja olet saanut uuden nimenkin. Irine?
Irina. - Vien nämä sisään.
Onko se sellainen taiteilijanimi? - Mitä?
Sellainen taiteilijanimi?
Niinkin voi sanoa. - Et näytä yhtään Irinalta.
Mutta se on nyt nimeni. - Oletko kotoisinkin Itä-Euroopasta?
Lopeta. Hienoa, että ihmisellä on erikoinen nimi.
Ei kovin monen tanskalaistytönkään nimi ole Jessica.
Nimesin hänet Sinkkuelämää-sarjan Carrien mukaan.
Tiedät kai Sarah Jessica Parkerin?
Etkö ole nähnyt Sinkkuelämää?
Mikset sanonut mitään? - Mitä siis?
Hän on Cathrine. - Mikä vika Cathrinessa on?
Miten niin mikä vika Cathrinessa on?
Äiti, hän on kiusannut minua koko ikäni.
Eikä ole. Ei sinua ole ikinä kiusattu.
Miksei kukaan kertonut, että Jannik menee hänen kanssaan naimisiin?
Lukihan se kutsussa. - Siinä luki vain 'Cathrine'.
Tuhansien nimi on Cathrine. Olisitte voineet soittaa.
Olisit itsekin voinut välillä soitella.
Olen yrittänyt. - Etkä ole, Laura.
Nyt olet kotona, ja me juhlimme häitä, ja olemme iloisia siitä.
Voi olla vähän vaikeaa... - Menen laittamaan ruokaa.
Valmistan herkkuaterian.
Mitä sinä teet? - Miltä näyttää?
Hitsaat tai jotain. - Tämä tulee traktorin taakse.
'Just married'? - Ei kun 'Vastanaineet'.
Mutta teen kyltin, jossa lukee 'Born to be married'.
Ja perään säilyketölkkejä.
Kiva. - Kiva?
Missä hiusesi ovat? - Polttareissa kävi hullusti.
Cathrine on tosi vihainen. - Miten saatat tehdä näin?
Idea ei ollut minun. Pojilla oli kone mukana, ja olimme kännissä.
Miten voit mennä naimisiin Cathrinen kanssa?
Eikö olisi ollut hyvä ajatus jutella minun kanssani?
Mitä se sinua liikuttaa?
Entä hän? Eikö hän raivostunut kirjastani?
Puolet siitä käsittelee lähinnä häntä.
Ei. - Ei?
Entä sinä? Oletko vain...
Siis ihan oikeasti, Jannik? - En ole lukenut kirjaasi.
Mitä? Etkö ole lukenut sitä? - En ole.
Tiedäthän sinä. Minulta kestää sata vuotta lukea sarjakuvakirja.
He eivät ole edes lukeneet sitä. - Eikö se ole yhdentekevää?
On, on. Se on hyvä asia. Se on vain törkeää.
Ja on paskamaista nähdä veljeni yhdessä Cathrinen kanssa.
Murehdit yhdentekevää asiaa.
Tiedän. - Soita minulle myöhemmin.
Jutellaan sitten. - Hei.
Syömään.
Tyttömäistä ilman alumiinivanteita. Thansen on sinun kauppasi.
Tämä on POP FM. Hyväntuulista viihdettä.
Hei, isä.
Varo. Likaannut. - Niin.
Mikä tuota vaivaa? - Se ei osaa oikein päättää.
Siis että synnyttääkö? - Niin.
Synnytys ei oikein edisty. Pakkohan sen on synnyttää.
Äiti käski tulla sisään. - Minä tulen.
Jannik on valmistamassa jonkinlaista snapsia häihin.
Mutta otan nämä chilit nyt pois, -
ettei juoma jää pelkäksi miesten juomaksi.
Kyllä naisetkin pystyvät juomaan väkeviä.
Tietenkin. Kuten heillä voi olla lyhyt tukkakin.
Vaati melkoisesti rohkeutta leikata hiukset lyhyiksi.
Se on ollut aika arka aihe sen jälkeen, kun sinä leikkasit ne.
En tiedä sinusta, mutta minä olen kasvanut aikuiseksi.
Olin käyttänyt siihen koko päivän.
Ja Jane, tein kaiken sinun ohjeittesi mukaan.
Sanoin heille: 'Ehkä se teistä on vähän...'
Otatko sinä? - En.
'Mureke ei ole niin perinteistä.'
'Mutta se on parasta saamaanne mureketta.'
Eivätkö he pitäneet siitä? - Avasin uunin ja annoin sen levätä.
Mitä luulet tapahtuneen? - Koira taisi ottaa sen?
Niin otti. - Koira vei murekkeen.
Se pikku vintiö vei sen. - Eikä sitten ollut tarjottavaa?
Ei, valitettavasti ei ollut mitään.
Joku oli sulkenut radion.
Silloin lehmiä ei saa millään sisään. - Luulin, että ne stressaantuisivat.
Kun ne ovat tottuneet johonkin, pitää jatkaa samalla tavalla.
En voi edes vaihtaa kanavaa.
Sen pitää olla POP FM. Perunoita? - Hauskaa.
Onko ruoassa jotain vikaa? - Hyvää se on, äiti.
Ottaisitko palasen lihaa? - Ei kiitos. En syö lihaa.
Mitä minä sitten sinulle keksisin? - Et mitään. Näin on hyvä.
Ei, menen laittamaan jotain. - Ei tarvitse.
Ota edes vähän kastiketta. Tässä.
Siinä ei ole lihaa. - Ei, mutta kermaa on, eikö?
Totta kai. - En syö mitään eläinperäistä.
Että mitä? - Sehän on meidän elinkeinomme.
Olet aina syönyt paljon lihaa. Olit oikea liharohmu.
Se on totta. - Nyt olen viisastunut.
Aiheutat meille huonon omatunnon. - En ole puhunut syömätavoistanne.
En puutu teidän tekemisiinne.
Siksi vain, että... Nyt kun maapallo on käytännössä tuhoutumassa...
Taas sinä aloitat. - Ei siinä ole mitään väärää.
On väärin pilata hyvä tunnelma.
Äiti on laittanut tämän ruoan. - Ilmaston takia minä...
Olisi ollut yhdentekevää, ostimmeko me vai naapuri lihan.
Sika oli jo kuollut. Olet syönyt tonneittain lihaa elämäsi aikana.
Ei olisi pahitteeksi sinunkin vähän miettiä asiaa.
Miksi pitäisi tehdä vaikka mitä, kun Yhdysvallat ja Kiina ei välitä?
Yhdysvallat ja Kiina? Mieti omaa maata. - Tanska on pisara meressä.
Mutta mitä sinä aiot tehdä? - Nyt lopetatte!
Emme halua enää puhua tyhmästä ilmastosta.
On paljon kiintoisampaa kuulla, miten kirjailijanelämä sujuu.
Se sujuu hyvin. - Oletko kirjoittamassa jotakin?
Olen. - Romaaniako?
Kirjallista koetta. - Mielenkiintoista.
Saako siitä rahaa? - Ei, mutta se ei ole tärkeää.
Jussi Adler tienaa rutkasti. - En piittaa rahasta.
Taiteilijat saavatkin kai avustuksia. Ja me muut maksamme veroja.
Äiti, oletko kunnossa? - Anteeksi.
Se lipesi käsistä. - Älä pyytele anteeksi.
Et saa nostella raskaita, Jane.
Onko reuma pahana? - Eikä ole.
Onhan se. Sinähän popsit valtavasti lääkkeitä.
Ehkei pitäisi syödä niin paljon lääkkeitä. Se voi olla myrkyllistä.
Vaiva pitää saada rauhoittumaan. - Lääkkeillä on sivuvaikutuksia.
Haetaan toiset lasit. Isä tietää, missä ne ovat.
Missä isä on? Iver! Iver!
Onko Jannik kertonut, miten hän kosi minua?
Se tapahtui romanttisella päivällisellä.
Olimme syömässä, ja sain jälkiruoan.
Sain... Mikä sen nimi olikaan? - Paahtovanukas.
Josta rikotaan pinta.
Yhtäkkiä näin vanukkaan keskellä jotain kiiltävää.
Ja sormus putkahti esiin. - Eikä...
Ei ole totta. - Mitä?
Keksitkö sen muka itse? Todella omaperäistä.
Sanon jatkuvasti Janelle, että tämä on kaunein näkemäni sormus.
Olen todella otettu siitä, että luovutit sen minulle. Katso.
Onko tuo... Onko tuo vanha kihlasormuksesi, äiti?
Se vain lojui laatikossa.
Se taisi olla isomummonne sormus? - Se oli isomummo Lauran.
Sitten mummo sai sen, ja minä sain sen häneltä.
Ja minusta on hyvä, että nyt Jannik ja Cathrine saavat sen.
Sitä vain, että... Olet aina sanonut, että minä saisin sen.
Et ole ikinä ollut innostunut minun koruistani, Laura.
En olekaan. Se ei ole edes minun tyyliseni.
Se ei ole lainkaan minun tyyliseni, joten...
Minä olen ainakin todella iloinen tästä.
Benjamin Bang, onnittelut romaanista. Se on ilmastomanifesti.
Se ei ole ainoastaan romaani. Siihen liittyy myös taidetta.
Ilmastonmuutoksia ei pidä nähdä vain intellektuaalisena.
Ne pitää visualisoida, jotta kunnolla ymmärrämme seuraukset.
Et ollut projektissa yksin. Sinulla oli mukana taiteilija.
Asger on periaatteellisesti lopettanut puhumisen.
Hän ilmaisee itseään vain taiteensa kautta. Kunnioitan sitä.
Miten saitte sovittua sen, millainen tämä taideprojekti olisi?
Tässä on naisystäväni Irina. Ja hän on Mike.
Toimittaja-Hannen tunnetkin. - Hei, Hanne.
Siitä tuli mielettömän kaunis. - Irina, tässä on Aya.
Olen lukenut kirjasi. Se on fantastinen.
Kiitos. - Liikutuin tarinastasi.
Olen iloinen siitä. Benjaminin mukaan sinäkin kirjoitat.
Kirjoitan ensimmäistä kirjaani.
Mutta olen iloinen siitä, että Benjamin auttaa minua.
En minulla ole juurikaan tehtävää. Kirjoitat niin hyvin.
Kuka tuo leikkokukkia ilmastonäyttelyyn?
Hei. Hauska nähdä. Näin haastattelusi Knud Romerin kanssa.
Minusta olit todella hyvä. - Kiitos.
Oletko julkaisemassa jotain uutta? - Se on suunnitelmissa. Kirjoitan.
Minun ei varmaan pitäisi puuttua asiaan, mutta sanon kuitenkin.
Olin Bo-Bi Barissa. Benjamin istui tosi lähekkäin jonkun naisen kanssa.
Se näytti tosi intiimiltä. - Ei sinun tarvitse...
Todella intiimiltä. - Se on ihan okei.
Onko se okei?
Benjaminilla ja minulla on avoin suhde.
Okei, en tiennyt sitä.
Mutta kiva, kun kerroit, sillä he melkein söivät toisiaan.
Mietin, pitäisikö sanoa vai ei.
Mutta päätin kertoa.
Eihän toista ihmistä voi omistaa.
Ymmärrän, ettei se toimi kaikilla, mutta meille se on oikea tapa.
Ja me luotamme toisiimme. Rakastamme toisiamme.
Hienoa. Ehkä pitäisi ehdottaa samaa omalle miesystävälleni.
Hänestä tuli ihan outo, kun hänellä todettiin ilmastoahdistus.
Hänellä ei enää seiso. Hän on impotentti.
Hänellä on koko ajan sellainen hällä väliä -asenne.
Mutta sehän on... - Ja hän on oikeassa.
Jollain tavalla hän on oikeassa.
Niin.
Se oli...
Luulen, että on todella huono ajatus matkustaa kotiin.
Ehkä pitäisi perua koko juttu.
Voiko niin tehdä? - Ymmärrän, että se on vaikeaa.
Mutta sinun täytyy kohdata tuo pulmasi.
Se on tuttua minullekin. Olen kotoisin Jyllannista.
Voi olla, että olet Jyllannista, mutta kotonasi oli piano, -
ja vanhempasi ovat yliopiston käyneitä ja puhuvat asioista.
Mutta sinun täytyy uskoa, että tuo sinun taustasi, -
se on valtava taiteellinen vahvuus. Sen tuntee.
Voi olla, että olen erilaisista oloista, -
mutta voiko olla vakavasti otettava kirjailija, jos lapsuus oli auvoinen?
Lopeta. Painu jäälauttojesi luokse, niin päästään kotiin.
Tiedätkö, että ilmastoahdistus voi tehdä impotentiksi?
Kuka on? - Emman miesystävä.
Hänellä ei seiso. - Ilmastoahdistuksen takiako?
Jokin on vialla, Jane. Kätesi kramppaa.
Tätä ei ole ikinä ennen ollut. - Eivätkö lääkkeet ole auttaneet?
Mitä tapahtuu? - Ei mitään, Laura.
Oletko taitellut nämä kaikki itse? - Sinun pitää huolehtia itsestäsi.
Älä jatka noilla käsillä. Ei sinun pidä yksin tehdä kukka-asetelmia.
Se onkin minun tehtäväni. - Minä kysyin Lauralta.
Tai Irinalta, auttaisiko hän.
Minulla on tarkka ajatus siitä, miltä niiden pitää näyttää.
Hän on auttanut liikkeessä. Kyllä hän osaa.
Voin tehdä ne itse. - Sinulla on tarpeeksi muuta puuhaa.
Cathrine ompelee itse morsiuspukunsa.
Sittenhän sinulla on kiire. Me pärjäämme. Vai mitä, äiti?
Minä hoidan kukat.
Älä anna sitä kanoille. Se on riisiä.
Tarkoitus on heittää sitä huomenna äitisi päälle kirkolla.
Jotta hänestä tulee hedelmällinen. Voit saada pikkusisaruksen.
Pikku Mirandan. Tai vaikka Samanthan.
Onko äitisi kiltti sinulle? - On.
Nalkuttaako hän myös? - Ei.
Onko hän joskus vähän inhottava? - Ei.
Hei. - Hei.
Onpa siitä aikaa. - Ajatella, että kuuntelet vieläkin DAD:ta.
Kai sinäkin kuuntelet Nirvanaa? - Se on eri asia.
Miten menee? - Viime näkemästä on kauan.
Tosi kauan. - Olet entisesi.
Etkö aio kommentoida hiuksiani? - En.
Kaikki muut tekevät niin.
Mieletöntä, että olet kirjoittanut kirjan
Se taitaa käsitellä meitä hölmöjä täällä?
Niin. Mutta ei hätää, sinua ei ole mainittu.
Oi! Olisit voinut kirjoittaa kaverista, joka oli hyvä sängyssä.
Ensi kerralla sitten. - Selvä.
No... Miten muuten? Mitä puuhailet?
Olen töissä ravintolassa. Keskustassa. Flammenissa.
Onko se hyvä paikka? - On, jos tykkää buffetista.
Tarkoitan, että viihdytkö siellä.
Viihdyn. Se on hyvä paikka.
Minusta tehtiin kukkaistyttö. Täytyy varmaan...
Kaikki on siis entisellään. - Niin on.
Minä olen oluenjakaja, tuolikuski, salin järjestäjä ja kaapelimies.
Jannik ei tee mitään. - Ei niin mitään.
Oli mukava nähdä. - Samoin. Nähdään.
Bling-blingiä kerrakseen. - Cathrine tykkää näistä.
Ja ne ovat violetteja. - Niin ovat.
Tiedätkö, että reumaan voi käyttää myös kannabisöljyä?
Kannabista? Ei, se... - Lääkekannabista.
Se on sellaista öljyä. Ei sitä polteta kuin pilveä.
Se voisi auttaa... - En halua sitä.
Älä rypistä sitä.
Tunnistatko liikkeen vielä, Laura? - Tietenkin.
Miten tänne murtauduttiin, äiti? - Se juuri onkin se nolo juttu.
Kun tulin seuraavana aamuna, ovi ei ollut lukossa.
Ovi oli auki. Minä hölmöilin.
Kaikki muuttavat pois. Nuoret häipyvät, -
ja vain me vanhat jäämme jäljelle.
Lopulta tehdään vain hautavihkoja. Kun se pahuksen REMAkin tuli.
Pöytäkoriste on tällainen.
Näitä tulee pari kolme pöytää kohden.
Oletko sinä sitonut sen? - En vaan Cathrine itse.
Sinulla on uusi tiski. - No jaa.
Muistatko, että sinulla oli oma pikku tiski, josta myit arpoja?
Myit tosi paljon. - Koska sinä otit puolet.
Isäkin osti niitä. Olit niin iloinen, kun liikkeessä oli tohinaa.
Istuit aina täällä ja luit Narnia-kirjojasi.
Et halunnut mennä iltapäiväkerhoon.
Mistähän se johtui, äiti?
Miksi luulet minun olleen aina täällä?
Hei. Täällä te piileskelette.
Tilaamasi kukat ovat tosi hienoja.
Minä vähän innostuin. Pelkäsin, että tilaisin liian vähän.
Tilasitko sinä ne? - Tilasin.
En käsitä. Oletko sinä nyt täällä töissä?
Minähän otan liikkeen haltuuni syksyllä.
On parempi, että sen pito jatkuu suvussa kuin että se suljettaisiin.
Hienoa, mutta älä pane niitä noin.
Miksen? - Silloin ne kaatuvat ajaessa.
Olen aina pannut ne näin. Tiukasti lähekkäin.
Nyt ei panna niin. - Mikseivät ne voi olla siten?
Koska silloin ne kaatuvat. - Ne pysyvät hyvin pystyssä.
Lopeta!
Selvä. Sama se minulle.
Okei, selvä. Tehdään sitten sinun tavallasi. Lesbo-Laura.
Sanoitko sinä ihan vakavissasi noin?
Sinun tulosi jälkeen on vallinnut todella huono tunnelma.
Tärkeilet. Säälittää äitisi, kun käyttäydyt tuolla tavalla.
Nyt pitää muistaa lukita ovi. - Lainaatko avaimiani, Jane?
Voisitko siirtyä vähän? Minä ajan pakua.
Laura, tuletko sinä tänne?
Ei! Pahus. - Mitä on tapahtunut?
Nämä ovat katkenneet.
Ellei autoa pakkaa kunnolla, käy hullusti.
En ikinä olisi pakannut näitä näin. - Sinä ajoit surkeasti.
Tiedätkö mitä? Samantekevää. Olkoon.
Älytöntä. - Kulta...
Hän hermoillee huomisesta.
Ja sinä syytit häntä... - Mitä?
Hän on hermostunut ja hämmentynyt.
Hän ajoi todella surkeasti.
Ihan totta. - Mitä ihmettä?
Hän on aina ollut tuollainen. Päätitte vain unohtaa sen.
Lopeta. - Hän vei ne rahat liikkeestä.
Lopeta, Laura. - Vain hänellä on avain.
Tajuatko sinä, mistä sinä häntä syytät?
Sanon vain... - Kuka tuolta tulee?
Se on Benjamin. - Benjaminko?
Ellet lopeta tuota... - Hän varasti paljon lapsena.
En halua kuulla tuollaista. - Lopeta, Jannik.
Päivää. Benjamin. - Tervetuloa.
Kiitos, että sain tulla. Ole hyvä. - Ei olisi tarvinnut.
Voit hyödyntää tätä. - Niin.
Olet vihainen. Hyödynnä näitä Cathrinen juttuja.
Totta. Teen niin. - Hyödynnä niitä luovasti.
Oletpa söpö tässä.
Se otettiin kymmenvuotispäivänäsi.
Ei tarvitse kertoa sitä tarinaa, äiti.
Silloin tapahtui kaikenlaista.
Tytöille tuli riitaa. Tiedäthän sinä tytöt.
Sinä hermostuit. Hän meni huoneeseensa ja pakkasi laukkunsa.
Sitten hän lähti kotoa. Hän kulki peltojen yli.
Olit silloin niin temperamenttinen.
Päivää. - Hei.
Joko pyörä ripustettiin ylös? - Ei vielä.
Siellä kaivattaisiin lisäkäsiä. - Ilman muuta.
Voisitko siirtää myös auton? Se on keskellä pihaa.
Haluaisin päästä ulos. - Hän tuli juuri äsken.
Menen lehmien luokse. - Tietenkin.
He ovat mukavia.
Pelkäsin pahempaa. Täällä on aika viihtyisää.
Voitaisiinko vain lähteä? - Juu.
Minä olen David. Kivat rillit. - Taitavat olla samanlaiset.
Niinkö? Täsmälleen samat.
Siltä näyttää. - Hauskaa. Nyt meitä on kolme.
Tartu yhdestä köydestä. Heitä se tuonne.
Laura, ota tuo köysi ja heitä tuon palkin yli.
Sisko, heitä se. - Laura?
Miksi kutsuit häntä Lauraksi?
Ethän sinä voi tietää. Oikea nimeni on Laura.
Kunnes vaihdoin sen Irinaksi. - Onko sinun nimesi Laura?
Olen pahoillani, etten ole kertonut. En ajattele asiaa lainkaan.
Sama se. Ruvetaan nyt vain...
Yritä uudelleen. - Heitä se yli.
Noin. - Ja tartu toisesta.
Eikö pidä ottaa vain yksi? - Ei.
Se on painavampi kuin miltä näyttää. Tartu molemmista.
Kolmosella, oletteko valmiit? Yksi, kaksi, kolme.
Se on painavampi kuin luulisi. Benjamin, vedä.
Vedä molemmista. Paina alas.
Se on vinossa. Vedä toisesta ja päästä toisesta.
Mitä tarkoitat toisella?
Vedä molemmista ja paina alas.
Katso pyörää. Jos se kaatuu... - Vedä enemmän tuolta puolelta.
Varo tylliä! - Anteeksi.
Lopeta. - Älä pidä siitä.
Älä ruttaa sitä. - Ei! Irrota tyllistä!
Tämä ei onnistu. - Pyörän pitää saada pöydän ylle.
Jannik! Ihan totta. Siirrä pyörä pöydän ylle.
Onnistuu se. Benjaminin täytyy vain asettaa se kohdalleen.
Kokeillaan uudelleen. Onko kaikki hyvin? - Mitä? On.
Hitto, miten alkeellista. Se ei edes ollut kovin painava.
Näytti se aika painavalta. - Tärkeintä on oikea tekniikka.
Veljelläsi ja Davidilla on ilmiselvästi jokin kompleksi.
He kokevat minunlaiseni miehen uhaksi.
Tuskin he sellaista edes ajattelevat. - Kyllä ajattelevat.
Minun ei pidä olla olevinani. Täällä ei saa erottua joukosta.
En kestä tällaista. Menen yläkertaan.
Lupasin Ayallekin katsoa hänen juttuaan. Menen yläkertaan.
Jannik, voisitko käyttäytyä kunnolla Benjaminia kohtaan?
Mitä tarkoitat? - Tiedät hyvin, mitä tarkoitan.
Eikö sinunkin pitäisi käyttäytyä kunnolla Catherinea kohtaan?
Ei olisi pitänyt sanoa, että hän varastaa.
Tyypillistä, että ylenkatsot muita. - En tarkoittanut niin.
En käytä oikeanlaisia vaatteita enkä äänestä vaihtoehtopuoluetta, -
enkä sekstaile miesten, naisten ja eläinten kanssa ja ties mitä.
Mutta olen iloinen. Olen onnellinen.
En halua, että säälit minua.
En minäkään harrasta seksiä eläinten kanssa, Jannik.
Et, mutta tiedät kyllä... - En.
Tiedät, mitä tarkoitan. - Enkä. Sairasta sanoa noin.
Sinähän olet maalta. - Sinä asut täällä.
Olen löytänyt naisen. En puuhaile eläinten kanssa.
Hep.
Muistan, että Cathrine asui sijaisperheessä.
Siitä ei vain koskaan oikein puhuttu.
Se oli syöpää, eikö ollutkin? Helkkari.
Saa olla iloinen, että omat vanhemmat ovat yhä elossa.
Minne Benjamin katosi?
Hänellä on töitä. Hän on yhden toisen kirjailijan mentori.
Kunhan hän vain käyttäytyy kunnolla, niin olen tyytyväinen.
Muuten annat hänelle köniin, vai?
Me juttelemme vähän hänen kanssaan. Hep!
Muistathan sen Camillan miehen? - Muistan.
Hän paneskeli kaikkia mahdollisia.
Piipahdimme hänen luonaan. Hän lopetti hölmöilyn.
Benjamin paneskelee kaikkia mahdollisia.
Mitä?
Niin. - Että mitä?
Meillä on avoin suhde, joten teidän ei tarvitse antaa selkään.
Outoa, että olitte pari. Suurempia vastakohtia ei olekaan.
Sinulla on avoin suhde, ja hän on selibaatissa.
Oletko selibaatissa, David? - En ole selibaatissa.
Kylläpäs. Hän on hulluna yhteen naiseen, joten hän ei muhinoi.
Kaveri on kuin munkki. - Ei huvita puhua siitä nyt.
Kehen olet hulluna? - Yhteen tyttöön Flammenissa.
Tapailetteko te? - Tuo homo ei tee mitään.
Jannik, senkin ääliö. Ei saa sanoa homo.
Sinun pitää pyytää hänet treffeille. - Etenemme rauhallisesti.
Todellakin. Hitaammin ei voisi toimia.
Muija ei tiedä, ette heillä on rauhallinen suhde. Kerro hänelle.
Tee, kuten neiti käskee. - Anna hänen olla.
Ammu.
Kirjoita hänelle tekstari. - Hep!
Hyvä!
Tervetuloa Jessica-diskoon. Vau, vau, vau, vau!
Me koristelemme pöydät musiikin tahdissa.
Onko sinulla ikää tulla sisään? Sama se. Tule.
Tämä on nuorten disko. Kuka tuo vanhus on?
Ovatko nuo sinun? Saanko kokeilla? Näinkö niitä käännetään?
Tiedät kai, että Laurakin osaa esittää eläintä tai olentoa?
Hän osaa esittää Loppenbergia. Oletko nähnyt sitä?
Mene kysymään Lauralta, etkö saisi nähdä Loppenbergia.
En taida osata enää. - Osaa hän, Jessica.
Jessica ilahtuisi. - Olet inhottava.
En muista, millainen Loppenberg on.
Selvä. Kunhan hän ei tee sitä liikaa.
Mitä täällä tapahtuu? Mitä tämä on?
Mitä tarkoitat? - Miksi täällä näyttää tällaiselta?
Täällä piti olla kaunista.
Mutta mitä hittoa tämä on? Mitä nämä vihreät ovat?
Laitoin niitä täyttämään tilaa ja kompensoimaan katkenneita kukkia.
Eivätkö ne sinusta ole kauniita? - Eivät.
Piti olla yksinkertaista ja liilaa. Olin tehnyt mallikimpun, -
joten ihmettelen, miksi täällä on kuin jossain pusikossa.
Kivat ne ovat. - Onpa täällä hienoa.
En edes tiedä, mitä sanoa tästä. - Mitä tarkoitat?
Kukkia. Kimput eivät ole sellaisia kuin halusin.
Minähän kerroin, mitä halusin.
Haluatko, että ne muutetaan?
Tämä näyttää hyvältä. Tosi hyvältä, kulta.
Selvä. Olkoon sitten näin.
Onko tämä sinusta oikeasti kaunis?
Ei.
Täällä eletään ihan toisessa maailmassa.
Täällä ei edes lajitella roskia.
Ei niin.
Oli vain niin hiton tyhmää, -
että minua ärsytettiin sillä pyörällä.
Mutta... - Minä hermostuin.
Yleensä olen sellaisen yläpuolella.
Olen kirjoittanut viisi romaania. Jannik ei voi ylpeillä sellaisella.
Ei, mutta hänellä onkin lukihäiriö.
Ymmärrän erittäin hyvin, miksi lähdit pois.
Ja miksi me kaksi emme ikimaailmassa viihtyisi täällä.
Outoa, ettemme ole nähneet sitä. - Uskomatonta, mitä kaikkea on.
Internetin ansiota, äiti. Kaikki on Internetissä, isä.
Irina ja Benjamin, teille on ruokaa uunissa.
Se on kasvisruokaa. Ja gluteenitonta myös.
Kiitos, äiti.
Ja Cathrine löysi sinun haastattelusi, Laura.
Ei huvita nähdä sitä. - Me haluamme.
Minusta meidän ei pitäisi katsoa sitä.
Katsokaa. Sinulla on niin kauniit hiukset.
Esitys Syrjäseutu-Tanskasta ei ole mikään uusi ajatus.
Kotipaikka on aina ollut indentiteettimarkkeri.
Minua ei huvita katsoa tätä.
Ole hiljaa, Laura. - Ei katsota tätä.
Olipa hänellä kauniit pitkät hiukset.
Sen on tarpeen hävitä.
Joidenkin sukupolvien on tarpeen hävitä. Käännetään maa.
Mistä sait rohkeuden ja tahdon lähteä ja jatkaa eteenpäin?
Olen aina tuntenut itseni hyljeksityksi.
Minulla ei ollut mahdollisuutta jäädä.
Tämä on ollut pitkä matka kohti jotain muuta.
Ja oma lapsuuteni oli kamala.
Tunsin itseni petetyksi. Minua kiusattiin systemaattisesti.
Vanhempani ummistivat siltä silmänsä, -
koska heillä ei ollut resursseja puuttua siihen.
Sen minä koen Syrjäseutu-Tanskaksi.
Minä en koe kotiinpaluussa mitään nostalgiaa.
En halua mennä kotiin. Pakenen sieltä.
Sinne jäävät ainoastaan ne, jotka eivät pääse pois.
Suljetaan tuo. -En voi asua Syrjäkylä-Tanskassa.
Suljetaan tuo? En tarkoittanut sitä niin.
Tuo oli keskustelua, jossa asioita kärjistetään.
On kyse muukalaisvihamielisestä, -
homofobisesta, hetero- normatiivisesta yhteiskunnasta.
Sinulla on täysi oikeus kertoa asia omalta kannaltasi.
Älä viitsi...
Olen okei.
Missä Jeesus näyttäytyikin, saamme kuulla siitä, -
kuinka viimeisistä tuli ensimmäisiä ja päinvastoin.
Kuinka epärehellisiä virkamiehiä ja siveettömiä naisia kuunneltiin.
Kuinka huutavat, sokeat, kadotetut pojat, -
epäilijät, varkaat ja ryövärit, jopa kaikkien hyljeksimät -
kutsuttiin ensimmäiseksi riviin Jeesuksen palveltaviksi.
Ja yllättävin tuloksin.
Jeesuksen mielipidettä eivät ohjanneet normit ja ennakkoluulot.
Eivätkä virheet ja puutteet.
Kaikkialla hän näki meissä ja elämässämme mahdollisuuksia, -
kun kukaan muu ei nähnyt mitään erityistä.
Ja se avasi ihmisten sydämet.
Tule, Jessie-kulta. - Älä astu puvulle.
Jannik? - Juu. Tässäkö?
Mennään lähemmäksi. - Vähän lähemmäs.
Menkää lähemmäs toisianne.
Valmista.
Onko sinulla huntu, Jannik? - Joo, joo.
Johtuu tuulesta. - Minä otan...
Selvä.
Onnea!
Ei niin kovaa. Ei niin kovaa.
Hei hei. - Valmista.
Miksi näpräät puhelintasi?
Aya palauttaa kirjan maanantaina. Hän tarvitsee apuani.
Pitääkö auttaa juuri nyt? - Tiedäthän, millaista se on.
Soitan ja annan pari kommenttia.
Hei, Laura. - Hei, Sascha.
Jeannette. - Laura.
Päätit sitten pukeutua tänään valkoisiin.
En aivan ymmärrä, sillä se sopimatonta häissä.
En tiennyt sitä.
Cathrine mainitsikin, että olit leikkauttanut hiuksesi.
Hienot. - Ainakin erilaiset.
Näyttää ehkä samalta kuin silloin, kun Cathrine leikkasi hiukseni.
Muistatteko?
Se tapahtui kymmenvuotispäivilläni, kun tekin olitte mukana.
Cathrinen mielestä hiukseni haisivat lehmänpaskalta.
Hän sai pojat pitämään minusta kiinni ja leikkasi hiukseni pois.
Ettekö muista sitä?
David, sinä varmaan muistat sen. - Minkä?
Kun Cathrine leikkasi hiukseni pois. - Ai joo.
Siksi hän saattoi aloittaa sen huhun, että olin lesbo.
Olipa kivaa, kun melkein jahdattiin heinähangolla.
Nyt saat luvan lopettaa, Laura. En tiedä, mikä sinun on.
Autanko sinua? - Pidä suusi kiinni.
Tänään on Jannikin suuri päivä. Käyttäydy kunnolla.
Voit kai antaa heille tämän yhden päivän.
Käykää pöytään. - Tullaan.
Ei hätää, tämä ei ole puhe.
Rakkaat ihmiset. Ja Jannik.
Tervetuloa tänne latoon juhlimaan. Onpa täällä hienoa.
Siltä varalta, ettei joku tiedä, minä olen David.
Olen bestman ja jaan myös puheenvuoroja. Teen siis ylitöitä.
Voisit hankkia muutaman ystävän lisää, Jannik.
Siirrytään ensimmäiseen puheeseen, jonka pitää sulhasen äiti.
Niin... Päivää kaikille.
En ole ikinä pitänyt puhetta, mutta kerta se ensimmäinen.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni -
ja toivottaa teille sydämellisesti onnea tänään. Rakastan teitä.
On myös hienoa, että meistä on tullut perhe.
Katsokaa, kuinka kauniilta Cathrine näyttää.
Ihanassa morsiuspuvussaan, jonka hän on itse ommellut.
Se on vale. - Cathrine on niin taitava.
Mitä? - Ei hän ole itse ommellut pukua.
On ihanaa nähdä, että olette niin iloisia ja onnellisia.
Siinä taisikin olla kaikki.
Eläköön hääpari. - Hurraa!
Olemme kokoontuneet häihin.
Tästä tulee mukava päivä.
Jonka muistamme ainiaan.
Cathrine on ihana nainen.
Sinun ei ehkä pitäisi polttaa niin lähellä heinäpaalia.
Ihan sama. Ei tässä mitään satu.
Emme ehtineet tervehtiä aiemmin. - Ei. Karina.
Morsiamen serkku. Olet kai kuullut Karina-serkusta.
Irina. - Ei, olen Karina.
Minä olen Irina. Mutta olet varmaan kuullut minusta Lesbo-Laurana.
Totta. Muistan.
Mitä sinä puhuit siitä puvusta?
Se on minun. - Onko se sinun?
Maanantaina hän tuli ja sanoi, että hänen ompeluksensa on pilalla.
Eihän hän osaa ommella. - Eikö?
Annoitko hänelle vanhan morsiuspukusi?
Hän sai maksaa siitä. - Paljonko?
Hääyöksi toivotamme onnea.
Onko Cathrine sitä vielä nähnytkään?
Mitään suurta emme voi luvata kuitenkaan.
Jannik! Jannik! Jannik! Jannik!
Se oli minulla tarpeeton, joten se jouti mennä.
Se vain riippui kaapissa ja toi huonoja muistoja.
Tyypillistä Cathrinelle. - Jep. Tyypillistä Cathrinelle.
Skool! - Onnea!
Jannik, minulla on asiaa. Jannik, olin oikeassa koko ajan.
Aina sinä olet oikeassa. - Tämä on tärkeää.
Sinä haluat tietää tämän, Jannik. - Laura, olet todella ärsyttävä.
Oikeasti. - Minulla on asiaa.
Toivoisin, ettet olisi täällä.
Mene istumaan pellemiehesi viereen, ja anna meidän olla.
Juu, juu, juu.
Skool, kaikki. Skool.
Skool. - Skool!
Hei, kaikki. Olen Jannikin sisko, kuten kaiketi tiedättekin.
Puhun ihan lyhyesti. Onnea.
Näytätte kauniilta. Mutta en ole sitä mieltä, -
että meidän pitäisi kehua kaunista pukuasi, Cathrine.
Oikeasti meidän pitäisi kehua Karina-serkkua.
Sillä ostit hänen morsiuspukunsa, etkä ommellut sitä itse.
Ei siinä ole mitään hävettävää.
Toivon vain, ettet olisi varastanut rahoja siihen äitini liikkeestä.
Niinhän sinä teit. Etkö tehnytkin?
Pitääkin mainita, -
että Karina sai sen summan, joka katosi liikkeestä samana päivänä.
Miten se voi olla mahdollista? - Uskomatonta.
Sinullahan oli avain. Sinun tarvitsi vain avata ovi.
Minusta on vain hurjaa, että julkesit tehdä niin.
Äitihän aikoo siirtää liikkeen sinulle.
Toivon vain, että pidät siitä hyvää huolta.
Se on kaikesta huolimatta ollut äidin elämäntyö 35 vuoden ajan.
Sen minä vain halusin sanoa. Skool.
- Skool.
Ja onnea.
Sinäkö ne rahat veit?
Lähdetään kotiin. Tämä on karseaa. Vaikutat stressaantuneelta.
Minun oli pakko kertoa. - Meidän ei tarvitse jäädä.
Et voi tehdä enempää. Lähdetään kotiin.
Niin. Ilman muuta.
Iver? Pihalla seisoo lehmä.
Tai niitä on kaksi.
Sanoin, että niillä oli stressiä. - Eivät ne vaikuta stressaantuneilta.
Tulkaapa. Tulkaa. Mennään sisään.
Minun on paras mennä mukaan. - Mitä tarkoitat?
Haluan auttaa. - Yritän olla tukenasi
Sinä vain jätät minut yksin näiden ihmisten pariin.
Haluan auttaa isääni. Lähdetään kotiin sen jälkeen.
Tulkaapa. Tulkaa.
Noin. Juuri noin.
Tulepa.
Noin. Hyvä.
David.
Haloo. - Mitä?
Emmekö me enää voi jutella keskenämme?
Minun oli pakko sanoa jotain. - En ymmärrä sinua.
Luulin, että sinä kaikista ihmisistä ymmärtäisit minua.
Sinä tiedät, millainen Cathrine oli minua kohtaan silloin.
Ei tämä liity siihen. En halua olla mukana tässä.
Sinä tiedät, että olen oikeassa. - Oletko oikeasti noin itsekeskeinen?
Olin 17. Voi olla, että olit puhunut Kööpenhaminaan lähtemisestä.
Eräänä iltana äitisi avasi oven, koska sinä olit häipynyt.
Et edes hyvästellyt.
Nyt minun pitäisi puolustaa sinua. Kun asiasi ovat solmussa.
Se on eri asia. - Miten niin?
Yksi maanviljelijä -
lupaa 5 000 kruunua, ja pitää maksaa tonni osallistumisesta.
Me olemme valmistelleet tätä juhlaa kauan.
Miten voit olla vihainen minulle?
Teidän kuuluu tietää Cathrinesta. - Puhut kuin hän olisi rikollinen.
Hän onkin. Sinun mukaasi kaikki rikolliset kuuluvat vankilaan.
Anteeksi. - Älä pyytele anteeksi.
Hyvä, että sinä olet kertomassa asioiden oikean laidan.
Ei ole kyse siitä. - Minä en ilmeisesti käsitä mitään.
Sinun mielestäsi minä olen typerä.
Cathrine!
Mene sisään selvittämään asia. - Häivy täältä.
Mene pyytämään anteeksi. - Senkin ämmä. Pilasit hääni.
Luulet, että kaikessa on kyse sinusta. - Hyvä on.
Kaikki inhoavat sinua. Kukaan ei halua sinua tänne.
Mitä sinä sanot? - Perheesi inhoaa sinua.
He inhoavat sinua, Laura. Edes oma äitisi ei pidä sinusta.
Anna minulle minun sormukseni. Anna minulle minun sormukseni.
Enkä. - Anna se minulle.
Laura, lopeta. Älä, se on minun. Lopeta tuo. Laura, älä.
Lopeta tuo. Älä. Laura, lopeta!
Ei! Ai! Älä!
Lopeta! Häivy täältä!
Älä! Irrota!
Ai! - Sormus on minun!
Ai!
Siksi, että kaikki meni pieleen. Muuten en olisi ottanut rahoja.
Olin sanonut ompelevani puvun itse, ja sitten se meni pilalle.
Ei se ole mikään tekosyy sille, että varastit äidiltäni.
Meillä ei ollut kotona yhtään mitään.
Asuin samassa huoneessa kahden velipuoleni kanssa.
Mutta sinulla oli oma huone. Ja sinulla oli stereot.
Teillä koko perhe istui aterialla yhdessä.
Te piditte hauskaa.
Muistan, kun Iver istui ja tunki punaiset makkarat korviinsa.
Kun istuimme ruokapöydän ääressä, minusta vain tuntui siltä, että...
En tiedä... Minusta vain tuntui siltä, -
etten ikinä halua pois täältä.
En osaa mitään.
Osaan vain olla Jessican äiti ja Jannikin vaimo.
Ehkä.
On aikamoinen uroteko olla Jannikin vaimo.
Tiedän, että Jannik on vähän... Sellainen kuin hän on.
Mutta en tiedä... Minä rakastan häntä.
Meidän täytyy mennä sisään. - En voi palata tällaisena.
Näytän kamalalta.
Ai helkkari.
Taisin nyrjäyttää nilkkani. Anna se minulle.
Olet taas sievä. - Oletko varma?
Olen.
Otetaan juotavaa. Mitä haluat? Vodkaa?
Hän olisi voinut lainata rahat. - En käsitä sitä.
Hei, Jessie-kulta. - Äiti!
Anteeksi, että äiti itkee. En itke tahallani.
Minä vain olen vähän surullinen.
Soita seuraavaksi 'Let Your Fingers Do the Walking'.
Se on Jannikin lempikappale. - Ei, se tulee järjestyksessä.
Pahuksen perähikiän DJ.
Missä olit? - Missä sinä olit?
Olin tappelemassa.
Olitko tappelemassa? Kenen kanssa?
Cathrinen. En tiedä, mitä tapahtui.
Mitä ihmettä tapahtuu?
Nostakaa hänet.
Minä menen pakkaamaan tavarat, ja sitten lähdetään kotiin.
Hyvästelen vain kaikki.
Viisi minuuttia.
Oletko nähnyt äitiäni?
Olen vain lähdössä kotiin.
En halua lähteä hyvästelemättä. Taas.
Myönnät siis sen?
Se oli... Siis...
Sinun vuoksesi jäin niinkin pitkäksi aikaa.
En halunnut lähteä luotasi. Olit ainoa ystäväni.
En ollut ystäväsi, Laura. Olin poikaystäväsi.
Niin. Ymmärrän hyvin, että olet vihainen minulle.
En ole vihainen. Muistan sinut vain hauskempana.
Ehkä muistan väärin. Niin kuin sääkin oli ennen aina parempi.
Ei, muistat oikein. Olin hauska. Olen yhä aika hauska.
Olen minä.
Etkö muista Loppenbergia? - Muistan.
Loppenberg...
Loppen! Loppenberg!
Niinkö se meni?
Sinulla oli... Mukana oli myös...
Jalkasi olivat jotenkin hassusti.
Loppenberg!
Alkaako sujua? - Tanssisitko Loppenbergin kanssa?
Pitäisikö tanssia Loppenbergin kanssa? - Etkö tanssisi kanssani?
Mitä sinä oikein puuhaat?
Se oli vain sellainen hahmo, jonka David ja minä keksimme.
Tule ulos. - Mitä?
Tule mukaani. - Rauhoitu.
Tule.
Miten se muka on noloa sinulle? - Sekö, että teet pilaa vammaisista?
En tee pilaa. Me vain pidimme hauskaa.
Mikä ihme sinua vaivaa? - Rauhoitu.
Olen huolissani sinusta. - Siksikö, että hassuttelen?
Olen ollut tulostani asti. - Pitäisikö olla jotenkin erityinen?
Ei, minä en vain enää lainkaan tunne sinua.
Tuntuu kuin olisit aivan eri ihminen.
Nyt käyt autoon istumaan, ja me lähdemme kotiin.
Ei.
Sinä voit lähteä. Painu sen hemmetin Ayan luokse.
Se on okei. Voit mennä. Meillähän on sellainen sopimus.
Painu kotiin. Painu hänen luokseen.
Minne hän lähti?
Lähdetkö sinäkin nyt kotiin?
En.
Tuo on Jannikin lempikappale.
Sinäkö sen pyysit?
Entä jos en olisi koskaan lähtenyt?
Silloin tänään kai vietettäisiin meidän häitämme.
Luuletko niin? - En. Pitkästyisit kuoliaaksi.
Ei, ei suudella.
En voi. - Ei se mitään.
Olen hulluna siihen yhteen tyttöön Flammenissa.
Ei tarvitse selittää. - Joten ei voida...
Minä tässä vain... - Joten...
Laura.
No niin.
Sinä saatoit raivostua silmittömästi lapsena.
Jannikin pystyi vain lähettämään ulos autotalliin.
Siellä hän saattoi puuhastella moponsa parissa.
Mutta sinun kanssasi oli toisin.
Se... En tiedä... Isä ja minä...
Olisimme kyllä halunneet... Se...
Emme vain oikein tienneet, minun kanssasi olisi pitänyt toimia.
Tiedän, että aina korjaan puheitasi ja tiedän muka paremmin.
Se on ihan hyvä. - Eikä ole.
Älä koskaan lakkaa korjaamasta puheitani.
Sinä päivänä, kun lopetat sen, -
tiedän, että silloin et enää välitä vanhasta äidistäsi.
Kylläpä he jaksavat tuolla. - Niin.
Se on ihan hyvä.
Tuo on lahjamme Jannikille. Tuo rumilus.
Sitä oli vaikea paketoida.
Mikset ikinä opettanut minua ajamaan traktoria, isä?
Ei, eiköhän anneta Jannikin hoitaa ne hommat.
Sinä osaat sellaista, mistä me toiset emme ymmärrä.
Se on tietenkin yläkerrassa.
Sitten tänne. Vähän isompi huone. Makuuhuone.
Ja hieno parveke.
Näköala länteen. Aarhusin länsipuolelle.
Kaikista huoneista on hieno näköala.
Cathrine se osaa tylyttää.
Jannik mielellään velttoilee.
Silti meidän mielestämme te kaksi -
ansaitsette saada hienon päivän.
Skool! - Skool!
Suomennos: Arja Sundelin Scandinavian Text Service