Utkant-Danmark. Utkant-Danmark fins jo ikke.
For meg er sentrum i verden der man bor, ikke sant?
Barndomslandet ligger overalt der du vokser opp.
Hjemme der du hører til. Det er regn og sol, hester i østenvinden.
Utkanten? Hva skulle det være?
Jammen du snakker jo nettopp fra et svært romantisert perspektiv.
Min egen oppvekst i Utkant-Danmark har vært forferdelig.
'Fortellinger fra en utkant' minner meg om Morten Papes 'Planen'.
- Hva fikk deg til å skrive det? - Jeg prøvde å unngå å skrive det.
Jeg prøvde å sirkle meg vekk fra det, men det er kanskje en fødsel -
- som er nødt til å skje før jeg kan skrive om noe annet.
Jeg vil ikke legge skjul på at det er en frykt for åstedet.
Jeg vil aldri føle særlig godt for å komme hjem.
PERSONA NON GRATA
- Hei. Hei, Laura. - Hei, mor.
Du verden. Jeg syns ikke du ser ut som deg selv.
Med det lange, flotte håret ditt. Hvor har det blitt av?
Jeg liker det faktisk veldig godt sånn det er nå.
- Det er veldig kort. - Ja.
Det er nesten helt gutteklippet bak her.
Jannik har vært veldig aktiv med dette bryllupet.
- Cathrine har også hjulpet mye til. - Det er vel også deres bryllup.
- Mogens skal vel lage all maten? - Ja, ja, selvfølgelig.
Tenk at han fremdeles eksisterer.
Det er så mye som stenger her ute. Det er noe skikkelig dritt.
Men det er etter at denne jævla REMA 1000 åpnet ved motorveien.
Jo, så det skjer da litt her ute.
Jeg har også hatt innbrudd i butikken.
- Nei, har du? - Ja.
Hva kan man stjele i en blomsterbutikk?
- Det var 4000 kroner i vekslepenger. - Nei.
Nå er de borte. Utrolig at folk ikke kan oppføre seg ordentlig.
Det har jo alltid vært en del utilpassede unge her.
De burde kastes i fengsel. Så kunne de sitte der og tenke litt over det.
Altså, i stedet for å plage andre på den måten.
Det hjelper ikke å sette unge mennesker i fengsel.
- De blir stemplet som kriminelle. - De er vel kriminelle.
De kommer ikke videre da. De må ut og bli en del av samfunnet igjen.
Det er vanskelig hvis du er utstøtt og blir betraktet som en taper.
- Der er vi så bare uenige. - Det handler ikke om å være uenige.
Det er et faktum at det ikke gagner samfunnet å kaste unge i fengsel.
Jammen da trenger jeg jo ikke å si mer. Da holder jeg da bare munn.
Men det er da flott at alle hjelper til.
Hvor skal dere så ha kaken fra?
Den får vi nede fra hovedgaten. Hvor skulle vi ellers få den fra?
Nei, nå er det lenge siden du har vært hjemme, Laura.
Mor, kan du være så snill å kalle meg Irina?
Jeg klarer aldri å huske det merkelige navnet.
Nei, men det er veldig mange år siden jeg byttet det.
Jeg fikk ikke kalle deg Loppenberg. Nå kan jeg ikke kalle deg Laura.
Men jeg heter ikke Laura lenger. Jeg kan forstå at det er vanskelig, -
- men jeg ville bli veldig glad hvis du prøvde.
Du er jo oppkalt etter oldemor Laura. Det er jo hennes navn du har fått.
Nå har jeg så valgt et annet selv.
- Det er jo det jeg ikke forstår. - Nei, men sånn er det.
Nå kan du gå inn, og så går jeg over og henter noen poteter.
Jeg har jo heller aldri møtt oldemor Laura, vel? Mor?
FORTELLING FRA EN UTKANT
- Hei. - Hei, hei.
- Hvem er det? - Det er Cathrines lille datter.
- Hei, vennen. - Hei.
Hei, søs.
Jannik? Kan du ikke komme og ta en pose?
- Er den tung? - Bare ta en.
Mor? Mor? Det er Cathrine.
- Hva mener du? - Det er Cathrine-Cathrine.
Herregud så mange folk det var på REMA. Hei, Jane.
Hei! Du har jammen fått klippet av deg håret, hva? Hei.
- Det er lekkert. - Ja. Takk.
Og du har også fått deg nytt navn, ikke sant? Irine?
- Irina. - Jeg går bare inn med dette.
- Er det et sånt kunstnernavn? - Hva?
Et... sånt kunstnernavn?
- Øh, ja, det kan man godt si. - Du ser ikke ut som en Irina.
- Nei, men det heter jeg nå. - Er du fra Øst-Europa også nå?
Hold nå opp. Det er da kult med noen annerledes navn.
Det er heller ikke så mange danske jenter som heter Jessica.
Jeg har kalt henne opp etter Carrie fra Sex and the City.
Du vet Sarah Jessica Parker.
Du har ikke sett Sex and the City?
- Hvorfor har du ikke sagt noe? - Sagt hva?
- Det er Cathrine. - Ja, hva er galt med Cathrine?
Hva mener du med, hva er galt med Cathrine?
Mor, hun har mobbet meg hele livet mitt.
Nei, det har hun da ikke. Du er da aldri blitt mobbet.
Hvorfor har ingen fortalt at det er henne Jannik skal gifte seg med?
- Det sto da på invitasjonen. - Det sto bare 'Cathrine'.
Det er tusenvis som heter Cathrine. Dere kunne godt ha ringt.
Ja, du kunne da også godt ringe en gang imellom.
- Det har jeg da også forsøkt. - Det har du faktisk ikke, Laura.
Nå er du hjemme, og vi skal feire bryllup, og vi har gledet oss veldig.
- Det kan være litt vanskelig... - Nå skal jeg lage mat.
Jeg har tatt opp noe veldig godt til oss.
- Hva gjør du? - Hva ser det ut som?
- Du sveiser et eller annet. - Det skal sitte bak på traktoren.
- 'Just married'? - Nei. Det skulle stå 'Nygift'.
Men jeg lager den så det står 'Born to be Married' over.
Og så noen bokser som henger bak.
- Flott. - Flott?
- Øh, hvor er håret ditt? - Ja. Utdrikningslaget ble helt vilt.
- Cathrine er dritsur. - Hvordan kan du gjøre dette?
Det var ikke min idé. Guttene hadde med en maskin, og vi var drita.
Hvordan kan du gifte deg med Cathrine?
Syns du ikke det ville vært en god idé å bare snakke med meg?
Kan du ikke la det ligge?
Og hva med henne? Har hun ikke flippet ut over boken min?
Halvparten av den handler nærmest om henne.
- Nei. - Nei?
Og hva med deg? Er du bare...
- Altså, helt ærlig, Jannik? - Jeg har ikke lest den.
- Mener du det? Du har ikke lest den? - Nei, jeg har ikke...
Det vet du da godt. Det tar meg 100 år å komme gjennom en tegneserie.
- De har ikke engang lest den. - Spiller det noen rolle?
Jo, jo. Altså, det er da en god ting. Det er bare helt på trynet.
Å se min bror sammen med Cathrine. Det er helt fuckt.
Du bekymrer deg over noe som er fullstendig likegyldig.
- Jeg vet det. - Ring meg senere.
- Vi snakkes. - Ha det.
Vi skal spise.
Alt er pinglete uten alufelger. Thansen, så kjører det for deg.
Dette er POP FM. Godt humør og mer variasjon.
Hei, far.
- Forsiktig. Du blir møkkete. - Ja.
- Hva er det med den? - Hun får ikke helt bestemt seg.
- For om hun vil føde eller hva? - Ja.
Det er jo ikke ingen vei utenom. Hun er nødt til å gjøre det.
- Mor sier at du skal komme inn. - Det skal jeg nok.
Jannik har satt i gang med å lage noe snaps til bryllupet.
Men jeg tar bare ut disse chiliene nå, -
- for det skal ikke bare være mennene som kan drikke det.
Kvinner kan også drikke noe sterkt.
Ja, selvfølgelig. Akkurat som at de også kan ha kort hår.
Det krevde faktisk en del mot å klippe håret.
Jeg har vært ganske sår over det du gjorde den gang.
Jeg vet ikke med deg. Men jeg er altså blitt voksen.
Jammen altså, jeg hadde jo brukt hele dagen på det.
Og Jane, jeg hadde bare gjort alt du sa at jeg skulle.
Jeg sa til dem: 'Det kan hende at dere syns det er litt ...'
- Hei, vil du ha? - Nei.
'Litt utradisjonelt med kjøttpudding.
Men det er den beste kjøttpuddingen dere noen gang har fått.'
- Likte de det ikke? - Jeg åpner ovnen og lar den hvile.
- Og hva tror du skjedde da? - Hunden tok den, eller hva?
- Ja, for fanken. - Den tok den.
- Den tok den, det lille svinet. - Så hadde du ikke noe å servere?
Nei, dessverre. Vi hadde ingenting.
Noen var kommet til å slå av radioen.
- Da er de ikke til å drive inn. - Jeg trodde de ble stressa.
Nei, når de først har vent seg til noe, må det bare være sånn.
Jeg får ikke engang lov til å bytte kanal.
- Det må være POP FM. Poteter? - Det er så morsomt.
- Er det noe galt med maten? - Nei, det er fint, mor.
- Vil du ikke ha et kjøttstykke? - Ellers takk. Jeg spiser ikke kjøtt.
- Hva skal jeg så finne på til deg? - Ikke noe. Dette er så bra.
- Nei, jeg finner et eller annet. - Nei, ikke tenk på det.
Så ta litt saus på. Det er litt saus her. Ta det over.
- Det er ikke kjøtt i. - Nei, men det er fløte i, hva?
- Jo da, selvfølgelig. - Jeg spiser ikke noe fra dyr.
- Hva for noe? - Det er jo det vi lever av.
Du har alltid spist så mye kjøtt. Du var en skikkelig kjøtteter.
- Det er faktisk sant. - Ja, men nå har jeg blitt klokere.
- Så gir du oss dårlig samvittighet. - Jeg nevner ikke deres matvaner.
Jeg blander meg overhodet ikke i hva dere gjør.
Det er bare... Nå som jorda basically holder på å gå under...
- Nå må vi høre på dette her igjen. - Det er ikke noe galt i det.
Det er noe galt i å ødelegge den gode stemningen.
- Mor har forberedt dette måltidet. - Det har noe å gjøre med klimaet.
Det hadde vært det samme om vi eller naboen hadde kjøpt den.
Den hadde vært død uansett. Du har spist 10 000 tonn kjøtt i ditt liv.
Det ville ikke vært noe problem at du reflekterte litt over det.
Hvorfor skal vi gjøre alt mulig når USA og Kina ikke bryr seg?
- USA og Kina? Ta et standpunkt. - Danmark er en dråpe i havet.
- Ja, men hva vil du gjøre? - Nei, nå slutter dere!
Nå gidder vi ikke snakke mer om det dumme miljøet.
Det er mye mer spennende å høre hvordan det går med forfatterlivet?
- Det går fint. - Er du i gang med å skrive noe?
- Ja. - Er det en roman?
- Det er et litterært eksperiment. - Nå, så spennende.
- Er det penger i det? - Nei, men det handler ikke om det.
- Jussi Adler tjener da masse penger. - Jeg bryr meg ikke om pengene.
Det er vel også støtte til kunstnere? Så betaler vi andre skatt.
- Mor, er du ok? - Det må dere unnskylde.
- Det gled ut av hendene på meg. - Du skal ikke si unnskyld.
Jane, se da. Du må da ikke løfte noe sånt.
- Er gikta veldig ille? - Nei, det er den ikke.
Jo, det er den. Du tar, jeg vet ikke hvor mange piller.
Kanskje du ikke skulle ta så mange piller. Det kan være veldig giftig.
- Hun må jo bli bedre. - Det kan være mange bivirkninger.
Vi finner noen andre glass. Og jeg vet at far vet hvor de er.
Hvor er far? Iver? Iver?
Har Jannik fortalt hvordan han fridde til meg?
Det var den mest romantiske middagen.
Vi var ute og spiste, og så fikk jeg dessert.
- Jeg fikk en... Hva heter det nå? - Crème brûlée.
Og man skal slå oppå den, ikke sant?
Og plutselig ser jeg midt i det hele, at det ligger noe og blinker.
- Og så dukker denne ringen opp. - Nei.
- Nei, det er ikke sant? - Hva?
Har du seriøst funnet på det selv? Det er veldig originalt.
Jeg sier til Jane at det bare er den vakreste ringen jeg har hatt.
Jeg er veldig beæret over at du ville la meg få den. Se.
Er det... Er det din gamle forlovelsesring, mor?
Den lå jo bare der i skuffen.
- Den er visst fra deres oldemor? - Det var oldemor Lauras.
Så overtok mormor den, og så fikk jeg den av henne.
Og så syns jeg at det er bra at nå kan Jannik og Cathrine få den.
Det er bare... Du har alltid sagt at jeg skulle få den.
Du har da aldri vært særlig begeistret for mine smykker, Laura.
Nei, det er selvfølgelig sant. Det er slett ikke min stil.
Det er ikke min stil overhodet faktisk, så...
Jeg er i hvert fall sinnssykt glad for den.
Benjamin Bang, gratulerer med din femte roman. Det er et klimamanifest.
Det er ikke en roman som står alene. Det er også kunst omkring.
Klimaforandringene må ikke bare forstås som noe intellektuelt.
Vi visualisere det, så vi kan forstå konsekvensene ordentlig.
Du har ikke vært alene om det. Du har med kunstneren din.
Asger har sluttet å snakke av rent prinsipp.
Han uttrykker seg kun gjennom sin kunst. Det har jeg stor respekt for.
Hvordan ble dere så enige om hvordan dette kunstprosjektet skulle se ut?
Det er min kjæreste, Irina. Og det er Mike.
- Og redaktør Hanne kjenner du. - Hei, Hanne.
- Så utrolig flott det har blitt. - Irina, det er Aya.
Jeg har lest boken din. Jeg syns den er fantastisk.
- Takk. - Jeg ble rørt av historien din.
Det er jeg glad for. Benjamin sier at du også skriver.
Ja, nå er det jo min første bok.
Men jeg er så glad for at Benjamin gidder å hjelpe meg.
Det er ikke så mye jeg kan gjøre. Det du skriver er dritbra.
Hvem fanken tar med avskårne blomster til en klimautstilling?
Hei. God dag. Godt å se deg. Jeg så deg i det intervjuet med Knud Romer.
- Jeg syns du var veldig bra. - Takk.
- Skal du utgi noe nytt? - Ja, det er planen. Jeg skriver.
Det er sikkert ikke noe jeg skal blande meg i. Nå sier jeg det bare.
Jeg var på Bo-Bi Bar på tirsdag. Benjamin satt tett med ei jente.
- Det så ganske intenst ut. - Det skal du ikke...
- Veldig intenst. - Jammen det er helt ok.
Er det ok?
Ja, altså, Benjamin og jeg har et åpent forhold.
Ja, ok, det var jeg ikke klar over.
Det er jeg glad for at du sier, fordi de satt faktisk og spiste hverandre.
Så man lurer på om man skal si noe.
Så valgte jeg så å si noe.
Ja, altså... Man eier jo ikke hverandre.
Jeg forstår hvis det ikke fungerer, men for oss er det det riktige.
Og så stoler vi på hverandre. I forhold til å elske hverandre.
Det er ganske vakkert. Kanskje jeg skulle foreslå det for kjæresten min.
Han har blittsprø etter at han har fått konstatert klima-angst.
Han får den ikke opp. Han er impotent. Simpelthen.
Han er helt sånn hva er vitsen-aktig.
- Men det er jo... - Og han har jo rett.
På en eller annen måte har han jo rett, ikke sant?
Jo...
Det var...
Jeg tror bare at det er en veldig dårlig idé å dra hjem.
Altså, kanskje jeg bare skal melde avbud.
- Kan man ikke gjøre det? - Jeg forstår at det er vanskelig.
Men hvis det er en konfrontasjon, er du jo nødt til å ta den.
Jeg kjenner det. Jeg er da selv fra Jylland.
Det kan godt hende du er fra Jylland, men du er fra et hjem med piano, -
- og foreldrene dine er cand.mag. og kan ikke få nok av å snakke om ting.
Men du er da nødt til å tro på at alt det du kommer fra, -
- det er din kjempestore kunstneriske styrke. Det merker man jo.
Det kan godt hende at jeg kommer fra noe annet, -
- men hvor kult er det å være seriøs forfatter med en lykkelig barndom?
Hold opp. Gå nå over til dine isflak så vi kan komme hjem.
Vet du at man kan bli impotent an klima-angst?
- Hvem er det? - Emmas kjæreste.
- Han får den ikke opp. - Av klima-angst?
Jo, Jane, det er noe. Du har kramper.
- Det har jeg aldri opplevd før. - Har ikke pillene hjulpet?
- Hva er det som skjer? - Det er ikke noe, Laura.
- Har du brettet alle disse selv? - Du må ta vare på deg selv.
Ikke gjør mer med de hendene. Du skal ikke stå alene med alle blomstene.
- Det er jo også min oppgave. - Ja, jeg har spurt Laura.
Eller Irina, om hun vil hjelpe.
Det er bare en plan med hvordan de skal se ut.
Hun har hjulpet meg i butikken. Det finner hun nok ut av.
- Jeg kan jo gjøre det selv. - Du har da mer enn nok å gjøre.
Cathrine holder på med å sy sin egen brudekjole.
Nå, men da har du det jo travelt. Vi skal nok klare det. Hva, mor?
Det skal jeg nok gjøre.
Du skal ikke gi det der til hønene. Det er jo ris.
Det er jo meningen at du skal kaste dem på din mor i morgen i kirken.
Så hun kan bli fruktbar. Så du kan få en lillebror eller lillesøster.
En lille Miranda. Eller Samantha, kanskje.
- Er moren din snill mot deg? - Ja.
- Hun skjeller deg ikke ut? - Nei.
- Er hun litt slem noen ganger? - Nei.
- Hei. - Hei.
- Det er lenge siden. - Tenk at du fremdeles hører på DAD.
- Ja, du hører vel fremdeles Nirvana? - Det er jo ikke det samme.
- Står til? - Det er lenge siden.
- Det er så lenge siden. - Du ligner jo deg selv.
- Du skal ikke kommentere håret? - Nei.
Nå, alle gjør bare det.
Så sprøtt at du har skrevet en bok.
Den handler om oss tullinger her ute?
Ja. Men altså, ta det rolig, du er altså ikke nevnt.
Oi! Det kunne da godt hende du hadde skrevet om ham som var god i senga.
- Neste gang. - Ja, ok.
Og... hva ellers? Hva driver du med?
Jeg er på en restaurant. Inne i byen. Flammen.
- Er det et bra sted? - Ja, hvis man liker buffet.
Jeg mener, er du glad for å jobbe der?
Ja, det er jeg. Det er fint.
Nå, jeg har blitt blomsterpike. Så det er best...
- Da er jo alt som før. - Ja, akkurat.
Jeg er fatølsmann og klappstolmann og paviljongmann og kabelmann.
- Jannik gjør bare ikke en dritt. - Han gjør ikke noe.
- Det var hyggelig å se deg. - I like måte. Vi ses, hva?
- Det er skikkelig bling, hva? - Cathrine liker det.
- Og så er de jo lilla. - Ja, det er de.
Vet du at man kan få sånn cannabisolje mot gikt?
- Cannabis? Nei, det... - Medisinsk cannabis, ikke sant?
Det er en slags olje. Det er ikke som å røyke seg skjev.
- Det kan hende at det vil hjelpe... - Nei, jeg vil ikke ha det.
Du skal ikke stå og krølle det der.
- Kjenner du det, Laura? - Ja, selvfølgelig gjør jeg det.
- Hvordan brøt de seg inn, mor? - Det er jo det som er så pinlig.
Da jeg kom den morgenen, var det ikke låst.
Døren sto åpen. Det er jeg som er et fjols.
Nei, alle flytter fra byen. De unge forsvinner, -
- og så er det bare noen oldinger som oss som blir igjen.
Det er etter hvert bare bårebuketter. Det er også den jævla REMA 1000.
Se, det er så denne borddekorasjonen.
Så vil hun ha to og tre av dem på bordene.
- Har du laget den? - Nei, det har Cathrine selv.
- Og du har fått ny disk? - Nå ja...
Husker du at du hadde din egen lille disk der du solgte lodd?
- Du solgte søren meg mange. - Det var fordi du kjøpte halvparten.
Nei, far kjøpte da også. Du var så glad når det var fart i butikken.
Så satt du alltid her og leste i Narnia-bøkene dine.
Du var ikke så glad for å gå på SFO.
Men hvorfor tror du, mor? Hva?
Altså, hvorfor tror du at jeg alltid var her?
Hei. Er det her dere gjemmer dere?
De er søren meg flotte, de blomstene du har bestilt.
Jeg kom nok til å gå litt amok. Jeg var redd for å bestille for lite.
- Altså, du har bestilt dem? - Ja.
Jeg forstår ikke. Jobber du her nå eller hva?
Jammen det er fordi jeg skal overta butikken til høsten.
Det er jo bedre at den går til en i familien enn at den stenger.
Det er veldig fint, men du må ikke stille dem sånn.
- Hvorfor ikke? - Fordi da velter de når vi kjører.
Hør her. Jeg pleier alltid å stille dem sånn. I spenn.
- Det kunne man også godt gjøre. - Hvorfor kan de ikke bare stå sånn?
- Fordi da velter de, sa jeg. - De står helt fint uten å velte.
Hold nå opp med det der!
Greit. Jeg bryr meg faen ikke!
Ok, greit. Så gjør vi det på din måte. Lesbe-Laura.
Sa du virkelig akkurat det der?
Helt siden du kom hjem, har det vært drit dårlig stemning.
Du føler deg viktig. Det er synd på din mor at du skal oppføre deg sånn.
- Nå må vi huske å låse. - Vil du låne nøklene mine, Jane?
Gidder du å flytte deg litt? Jeg tar varebilen.
Laura, hopper du inn her?
- Nei! Shit! - Hva har skjedd?
Nei, og de har knekt.
Hvis man ikke pakker bilen ordentlig, så går det bare galt.
- Jeg hadde ikke satt dem sånn. - Jeg så at du kjørte helt vilt.
Vet du hva? Vet du hva? Det er det samme. Bare glem det.
- Er du sinnssyk? - Skatt?
Du vet at hun er helt på tuppa over alt det i morgen.
- Og du beskylder henne for... - Hvordan?
Hun er nervøs. Hun er jo helt på tuppa.
Hun kjører på meg på den mest ubehagelige måten.
- Det gjør hun. - Hva for noe?
Hun har alltid vært sånn. Dere har bare valgt å glemme det.
- Stopp deg selv. - Hun har tatt pengene fra butikken.
- Nå skal du holde opp, Laura. - Hun er den eneste som har nøkkel.
Er du klar over hva du beskylder henne for?
- Jeg sier bare... - Hvem er det som kommer?
- Det er Benjamin. - Er det Benjamin?
- Hvis du ikke slutter med det... - Hun stjal mye da vi var små.
- Jeg gidder ikke høre på det der. - Jannik, hold nå opp.
- Hei. Benjamin. - Velkommen.
- Takk for at jeg fikk komme. Her. - Nei, det skulle du da ikke.
- Du må bruke det der. Ikke sant? - Jo.
Du er sint. Alt det du føler med Cathrine, sørg for å bruke det.
- Det er sant. Ja, det skal jeg. - Bruk det kreativt.
Nei, så søt du er her.
Det ble tatt på din tiårs fødselsdag.
Du behøver ikke å fortelle den historien, mor.
Det var et eller annet den gang.
Jentene ble ikke helt enige. Du vet hvordan jenter er.
Du ble simpelthen så sint. Så gikk hun inn og pakket sin lille koffert.
Og så gikk hun simpelthen hjemmefra. Så trasket hun ut over jordene.
Du var så temperamentsfull den gang.
- Hei. - Hei.
- Har de fått hengt opp hjulet? - Nei, ikke ennå.
- De kunne trenge en ekstra mann. - Ja, selvfølgelig.
Ja, hvis du også vil flytte bilen. Den står midt i veien.
- Jeg vil gjerne ut med traktoren. - Han har akkurat kommet inn døren.
- Jeg er ute ved kyrene. - Ja, selvfølgelig er du da det.
De er da veldig søte.
Jeg hadde fryktet at det var verre. Det er nesten hyggelig her.
- Kan vi ikke bare kjøre? - Jo.
- Jeg heter David. Kule briller. - Nå ja, de er like.
Er de ikke det? De er helt like.
- Jo, det ser sånn ut. - Latterlig. Nå er vi tre mannfolk.
Kunne du ta et av de tauene? Det skal du kaste over der.
Laura, kan ikke du ta det tauet og kaste over på den siden av bjelken?
- Ja, søs, få klumpen over. - Laura?
Hvorfor kaller du henne Laura?
Nei, det vet selvfølgelig ikke du. Jeg heter egentlig Laura.
- Til jeg byttet til Irina. - Heter du Laura?
Beklager at jeg ikke har sagt det. Jeg tenker aldri på det.
Det er greit. La oss nå bare...
- Prøv igjen. - Bare kast oppover.
- Så... - Ja, og ta tak i det andre.
- Skal jeg ikke bare ta den ene? - Overhodet ikke.
Er du sikker? Den er tyngre enn den ser ut. Ta tak i begge to.
På tre, er dere klar? En, to, tre.
Den er tyngre enn man tror. Benjamin, du må bare dra.
Dra i begge to. Du må bare legge vekten i.
Den er skjev i den ene. Dra i den ene, og slakk i den andre.
Og hva mener du med 'den ene'?
Dra i begge to, og legg vekten i nå.
- Se på hjulet. Hvis det heller... - Du må dra mer ut i den siden.
- Pass på tyllen! - Ja, ja, sorry.
- La være. - Nei, du skal ikke holde.
- La være å krølle det. - Nei! Slipp tyllen!
- Det fungerer ikke, skatt. - Slipp. Den må over på bordet.
Jannik! Seriøst. Få den inn på bordet.
Det skal nok fungere. Vi må bare få Benjamin til å justere den.
- Vi prøver bare igjen. Er du ok? - Hva? Ja, ja, ja.
Herregud så primitivt. Det var ikke engang særlig tungt.
- Det så nå litt tungt ut. - Man må bruke teknikk, ikke styrke.
Din bror og han David har helt tydelig et kompleks.
Føler seg truet av å være sammen med en mann som meg.
- Jeg tror ikke de tenker så langt. - Det gjør de vel.
Jeg må ikke tro jeg er noe. Janteloven er i morsmelken her ute.
Jeg takler ikke dette her. Jeg går opp.
Jeg har også lovet Aya å bare se på det der. Jeg går bare opp.
Jannik, kan du ikke være ordentlig overfor Benjamin?
- Hva mener du? - Du vet godt hva jeg mener.
Skal du så ikke være ordentlig overfor Cathrine?
Jeg skulle ikke ha sagt at hun stjeler.
- Typisk deg å se ned på folk. - Det var ikke sånn ment.
Jeg går ikke i riktige klær eller stemmer på et alternativt parti, -
- har sex med menn og kvinner og dyr, og jeg vet ikke hva.
Men jeg er glad. Jeg er faktisk lykkelig.
Du skal faen meg ikke ha vondt av meg.
Altså, jeg har heller ikke sex med dyr, Jannik.
- Nei, men du vet... - Nei.
- Du vet hva jeg mener. - Nei. Det er sykt å si.
- Du kommer jo fra landet. - Det er da du som bor her.
Jammen jeg har funnet en kvinne. Så det er slutt med alle de dyrene.
Og hepp!
Jeg husker at Cathrine var i fosterhjem.
Det var bare aldri noe man snakket om.
Det var kreft, ikke sant? For helvete.
Man skal være glad for at de fremdeles er i live. De gamle.
Hvor ble det egentlig av Benjamin?
Han måtte jobbe litt. Han er mentor for en annen forfatter.
Bare han oppfører seg ordentlig, så er jeg glad.
For ellers knuser du ham, eller hva?
Da tar vi en liten prat med ham. Hepp!
- Du husker vel Camillas fyr? - Jo, jo, jo.
Han knullet med alle mulige på siden.
Så dro vi bare innom. Da sluttet han med det tullet.
Nå, men Benjamin knuller faktisk alle mulige.
Hva?
- Ja. - Hva for noe?
Vi har et åpent forhold, så dere må ikke å komme med slåssgjengen deres.
Det er sprøtt at dere var kjærester. Større motsetninger fins ikke.
Du har et åpent forhold, og han er i sølibat.
- Er du i sølibat, David? - Jeg er ikke i sølibat.
Jo, det er fordi når han liker noen, så er det null hanky-panky.
- Da er det munken. - Jeg gidder ikke å snakke om det.
- Hvem er det du liker? - Ei jente som jobber på Flammen.
- Dater dere? - Han gjør ikke en dritt, den homoen.
Jannik, din idiot. Du kan ikke si homo.
- Du må bare invitere henne ut. - Nå tar vi det stille og rolig.
Det må jeg si. Det kan faktisk ikke gå saktere.
Hun vet ikke at de er i et stille og rolig forhold. Si noe til henne.
- Gjør som dama sier. - La ham nå være.
Kom.
- Send henne en sms. - Hepp!
Ja!
Velkommen til Diskotek Jessica. Wow, wow, wow, wow!
Og vi skal pynte bordet til musikk i dag.
Er du gammel nok til å komme inn? Blås i det. Kom inn.
Dette er et diskotek for bare unge mennesker. Hvem er hun gamle?
Er det dine? Kan jeg få prøve? Er det den veien de vender?
Vet du at Laura også kan lage et dyr eller et vesen?
Hun kan lage en Loppenberg. Har du sett det før?
Gå bort til Laura og spør om du ikke kan få se Loppenberg.
Det er så lenge siden jeg har gjort Loppenberg.
- Jeg tror ikke at jeg kan lenger. - Det kan hun godt, Jessica.
- Så blir Jessica så glad. - Ja... Så slem du er.
Jeg husker ikke hvordan Loppenberg er.
Ok. Det er greit nok. Hun må bare ikke gjøre det for mye.
Hva skjer her? Hva er det?
- Hva mener du? - Hvorfor ser det sånn ut?
Altså, fordi det skulle være flott.
Men hva faen er det her? Hva er alt det grønne?
Det var for å gi litt fylde og kompensere for de knekkede blomstene.
- Syns du ikke at det er pent? - Nei.
Det skulle være enkelt og lilla. Jeg hadde laget noen dekorasjoner, -
- så jeg lurer bare på hvorfor det har blitt så buskaktig.
- Nei, det kan da godt gå. - Herregud så fint det har blitt.
- Det ligner jeg vet ikke hva. - Hva mener du?
Blomstene. Det er ikke dette jeg ville ha.
Jeg hadde sagt nøyaktig hva jeg gjerne vil ha.
Vil du at vi skal lage det om?
Nei, det er da flott. Det er da dritfint. Skatt.
Det er fint. Så blir det bare sånn her.
Altså, syns du helt seriøst at det ser flott ut?
Nei, altså.
De lever jo bare i en helt annen verden her ute.
De kildesorterer jo ikke engang.
Nei, det gjør de i hvert fall ikke.
Det var bare så jævlig dumt -
- at jeg ble så provosert av det med hjulet.
- Ja, men altså... - Jeg ble bare irritert.
Jeg pleier å være hevet over sånt noe.
Jeg har skrevet fem romaner. Det kan da faen ikke Jannik skryte av.
Nei, men han er også ordblind.
Jeg forstår veldig godt hvorfor du stakk.
Og hvorfor vi to aldri noen gang ville kunne trives her ute.
- Merkelig vi ikke har sett den før. - Det er da utrolig hva man kan.
Det er jo internett, mor. Alt ligger på internett, far.
Irina og Benjamin, jeg har noe til dere. Det står i ovnen.
Det er noe vegetarisk. Det er visstnok glutenfritt også.
Takk, mor.
Og så har Cathrine funnet dette intervjuet med deg, Laura.
- Nei, det gidder vi da ikke å se. - Jo, det vi gjør vi vel.
Nei, det synes jeg ikke at vi skal se.
Nei, se. Du har så pent hår.
Forestillingen om Utkant-Danmark er ikke noe nytt.
Bopel har alltid vært en identitetsmarkør.
Altså, det har jeg faktisk ikke lyst til.
- Ti nå stille, Laura. - Jeg syns ikke at vi skal se det.
Se på det flotte, lange håret hun hadde.
Det blir nødt til å dø ut.
Noen generasjoner er nødt til å dø ut. Som man vender jorda.
Hvor fikk du motet og viljen til å bryte ut og gå videre?
Jeg har alltid følt meg utstøtt.
Det har ikke vært noen mulighet for meg å bli, kan man si.
Det har vært én lang flukt mot noe annet.
Og min egen oppvekst har vært forferdelig.
Jeg følte meg totalt sviktet. Jeg ble utsatt for systematisk mobbing.
Jeg hadde foreldre som ikke hadde øyne eller ører for det, -
- fordi de ikke hadde ressursene til det.
Og det er for meg Utkant-Danmark.
Og jeg har ikke den romantiserte følelsen av å komme hjem.
Jeg har ikke lyst til å dra hjem. Det stedet flykter jeg fra.
De eneste som er der, det er dem som ikke kan komme vekk.
- Kan vi ikke bare slå det av? - Jeg kan ikke bo i Utkant-Danmark.
Kan vi ikke slå det av? Jeg mener det jo ikke på den måten.
Det er jo en diskusjon, hva? Der man setter ting litt på spissen.
Vi snakker om et fremmedfiendtlig, -
- homofobisk, heteronormativt samfunn.
Du er da i din fulle rett til å fortelle det utfra ditt perspektiv.
Ikke bli...
Jeg er ok.
Uansett hvor Jesus viste seg, hører vi om -
- hvordan de siste ble de første og omvendt.
Om hvordan uhederlige embetsmenn og uanstendige kvinner ble hørt.
Hvordan høytropende, blinde, fortapte sønner, -
- vantro disipler, tyver og røvere, selv dem ingen likte, -
- ble kalt frem i første rekke og behandlet av Jesus før alle andre.
Og med et meget overraskende resultat.
Jesus lot ikke sitt syn på folk begrenses av normer og fordommer.
Eller av feil og mangler.
Overalt så han muligheter i oss og i våre liv, -
- hvor ingen andre kunne se at det var noe spesielt.
Og det åpnet menneskers hjerter.
- Kom, Jessie-skatt. - Ikke trå på den.
- Jannik? - Ja, ja, ja. Skal jeg være her?
- Kan vi bare prøve å samle oss litt? - Litt tettere sammen.
Rykk litt tettere sammen.
Ok, da er vi klare.
- Har du fått slør på deg, Jannik? - Ja, ja, ja.
- Det er vinden. - Jeg tar bare...
Ok.
Gratulerer!
Ikke så hardt. Ikke så hardt.
- Hei, hei. - Klar?
Hvorfor er du på telefonen din?
Aya skal levere på mandag. Hun trenger at jeg er der for henne.
- Må det være akkurat nå? - Du vet jo hvordan det er.
Jeg ringer bare og hjelper henne litt.
- Hei, Laura. - Hei, Sascha.
- Jeanette. - Laura.
Du har simpelthen valgt å ta på deg hvitt i dag?
Det forstår jeg bare ikke helt, fordi det skal man jo ikke i et bryllup.
Nå, det visste jeg faktisk ikke.
Cathrine sa at du hadde klippet av deg alt håret.
- Det er fint. - Annerledes i hvert fall.
Det ligner kanskje litt den gang Cathrine klippet av håret mitt.
Husker dere det?
Det var på tiårsdagen min, da dere alle sammen var her.
Så syntes Cathrine at håret mitt luktet kudritt.
Hun fikk to av guttene til å holde meg fast og klippet av alt håret.
Husker dere ikke det?
- David, du husker vel det? - Hva for noe?
- Da Cathrine klippet av håret mitt. - Nå, jo.
Derfor kunne hun starte ryktet om at jeg var lesbisk.
Det var kult her ute hvor man så nærmest blir jaktet med en høygaffel.
Nå skal du holde opp, Laura. Jeg vet ikke hva det ser ut som.
- Skal jeg ikke hjelpe deg med den? - Du skal holde munnen.
Det er Janniks dag i dag. Nå skal du oppføre deg ordentlig.
Du kan godt la ham få denne ene dagen.
- Vær så god å gå til bords. - Vi er på vei.
Ta det rolig, det er ikke en tale.
Kjære vakre mennesker. Og Jannik.
Velkommen til fest her i låven. Så fint det har blitt her.
Hvis noen er i tvil, så heter jeg David.
Jeg er både forlover og toastmaster. Noen ville kalle det overarbeidet.
Men du kan også bare få deg flere venner, Jannik.
Vi skal allerede til den første taleren, og det er brudgommens mor.
Ja... Hei, alle sammen.
Jeg har aldri holdt en tale før, men en gang må jo bli den første.
Og så vil jeg benytte anledningen til -
- å ønske dere til lykke med i dag. Jeg elsker dere meget høyt.
Så vil jeg gjerne si hvor fint det er å ha blitt en familie.
Se hvor flott Cathrine ser ut.
I sin flotte brudekjole, som hun har sydd selv.
- Det er ikke sant. - Cathrine kan så mange ting.
- Hva? - Hun har ikke sydd den kjolen selv.
Og det er flott å se at dere er så glade og lykkelige.
Ja, det var visst egentlig det.
- Brudeparet lenge leve. - Hurra!
Vi er samlet til en bryllupsfest
og vi er invitert med som gjest
det blir da en riktig hyggedag
en som vi vil huske på hver dag
Cathrine er en veldig deilig pike
Du burde kanskje ikke røyke så nær de halmballene.
Jeg bryr meg ikke. Det skjer jo ikke noe.
- Vi fikk ikke hilst ordentlig før. - Nei. Karina.
Brudens kusine. Du har sikkert bare hørt om meg som kusine Karina.
- Irina. - Nei, jeg heter Karina.
Nå ja, jeg heter Irina. Men du har nok bare hørt om meg som Lesbe-Laura.
Nå. Ja, ja, det stemmer. Ja, det husker jeg.
Hva... Hva er det med den kjolen?
- Ja, det er min. - Det er din?
På mandag kommer hun og sier at prosjektet har skåret seg.
- Hun kan jo ikke sy, for helvete. - Hun kan ikke sy?
Så ga du henne din gamle brudekjole?
- Hun fikk lov å betale for den. - Hvor mye?
Til bryllupsnatten sier vi knekk og brekk
har Cathrine egentlig sett den før?
Vi kan ikke love den blir større
Jannik! Jannik! Jannik! Jannik!
Jeg hadde det sånn at jeg kan like godt kvitte meg med den.
Den henger bare der i skapet og gir meg dårlige minner, så...
- Det er typisk Cathrine. - Ja, det er typisk Cathrine.
- Skål! - Gratulerer!
Jannik, jeg må snakke med deg. Jannik, jeg hadde rett hele tiden.
- Du har alltid rett. - Dette her er viktig.
- Du vil gjerne vite dette, Jannik. - Laura? Du er simpelthen for mye.
- Helt ærlig. - Jeg må bare snakke med deg.
Jeg kunne faen meg ønske at du ikke var her.
Sett deg bort til din klovn av en kjæreste. Og la oss være.
Ja, ja, ja.
Skål, alle sammen. Skål.
- Skål. - Skål!
Hei, alle sammen. Jeg er jo Janniks søster, som dere sikkert vet.
Jeg vil bare si noe helt kort. Gratulerer.
Dere ser pene ut. Og det er ikke fordi jeg ikke syns -
- at vi ikke skal rose din vakre kjole, Cathrine.
Men det er jo bare i virkeligheten kusine Karina vi skal rose.
For det er hennes brudekjole, som du har kjøpt og altså ikke selv sydd.
Men det er det jo ingen skam i.
Jeg kunne ønske at du ikke hadde stjålet pengene fra min mors butikk.
Det er jo det du har gjort. Er det ikke?
Ja, det må bare sies at...
at Karina fikk samme beløp som forsvant fra butikken samme dag.
- Hvordan kan det være mulig? - Det er utrolig.
Du hadde jo nøkkelen. Du kunne jo bare låse deg inn?
Jeg syns bare det er sprøtt at du har samvittighet til det.
Hun vil enda overlate butikken til deg.
Så jeg håper bare at du passer godt på den.
Det er tross alt hennes livsverk gjennom 35 år.
Ja, det var bare det jeg ville si. Skål, alle sammen.
- Skål. - Skål.
Og gratulerer.
Var det du som tok de pengene?
Skal vi ikke dra hjem? Dette er jo helt fuckt. Du virker litt stressa.
- Jeg var nødt til å si noe. - Vi trenger ikke bli værende.
Du kan ikke gjøre mer, vel? Skal vi ikke bare dra hjem?
Ja. Ja, selvfølgelig.
Iver? Det er fordi det står ei ku her ute.
Vet du hva, det er faktisk to.
- Jeg sa jo at de var stressa. - De ser ikke så stressa ut.
Ja, bare kom her. Kom da. Så skal vi inn. Kom da.
- Det er best hvis jeg blir med. - Hva mener du?
- Jeg vil gjerne bare hjelpe. - Jeg prøver å være her for deg.
Du fortsetter bare å la meg være alene med disse menneskene her.
Jeg vil bare hjelpe faren min. Vi drar hjem etterpå, ok?
Ja, kom. Ja, kom da.
Sånn. Sånn. Ja, det er bra.
Ja, kom da. Kom da.
Kom da. Ja, det er bra.
David?
- Hallo? - Hva?
Kan ikke vi snakke sammen lenger heller?
- Jeg var nødt til å si noe. - Jeg forstår deg bare ikke.
Jeg trodde at du ville kunne forstå meg av alle mennesker.
Du vet nøyaktig hvordan Cathrine var overfor meg den gang.
Det har ikke noe med det å gjøre. Jeg gidder ikke være en del av det.
- Du vet jo at jeg har rett. - Er du virkelig så selvopptatt?
Jeg var 17 år. Det kan godt hende at du snakket om å dra til København.
Men en kveld åpner din mor døren, fordi du bare stakk.
Du sa ikke engang farvel.
Og nå skal jeg forsvare deg? Når du ikke har styr på din egen dritt.
- Det er da noe annet. - Hvordan er det noe annet?
Det er sånn en bonde, -
- som utlover 5000 kroner, og man må betale 1000 kroner for å være med.
Vi har brukt så lang tid på å forberede denne festen.
Hvordan kan du være sur på meg?
- Dere skal vite hvordan Cathrine er. - Du snakker som om hun er kriminell.
Det er hun vel også. Ifølge deg skal alle kriminelle i fengsel.
- Unnskyld. - Du skal da ikke si unnskyld.
Godt jeg har deg til å fortelle meg hvordan alt henger sammen.
- Det er ikke det det handler om. - Jeg forstår åpenbart ingenting.
Du mener at jeg er dum i hodet.
Cathrine!
- Du må gå inn og ordne det. - Du skal stikke.
- Du må gå inn og si unnskyld. - Du har ødelagt bryllupet mitt.
- Du tror at alt handler om deg. - Greit.
De hater deg alle sammen. Det er ingen som liker at du er her.
- Altså, hva er det du sier? - At familien din hater deg.
De hater deg, Laura. Ikke engang din egen mor liker deg.
Gi meg ringen min. Gi meg ringen min.
- Nei. - Gi meg den.
Laura, la være. Nei, det er min. Stopp det der. Laura, la være.
Hold opp med det der. La være. Laura, stopp!
Nei! Au! La være!
Stopp! Stikk! Stikk!
La være! Slipp!
- Au! - Det er min ring!
Au!
Det var bare fordi alt skar seg. Ellers hadde jeg ikke tatt pengene.
Jeg hadde sagt at jeg skulle sy den kjolen selv, og så skar alt seg.
Det er ikke noen unnskyldning for å stjele fra min mor.
Vi hadde ikke en jævla dritt hjemme.
Jeg bodde på rom med mine to stebrødre.
Men du hadde eget rom. Og du hadde et stereoanlegg.
Og hjemme hos dere spiste man middag sammen hele familien.
Og dere hadde det morsomt.
Jeg husker at Iver satt og stakk sånne røde pølser inn i ørene.
Og når vi satt rundt spisebordet, så hadde jeg det bare sånn...
Jeg vet ikke... Jeg fikk bare en følelse av -
- at jeg aldri noensinne ville vekk herfra.
Jeg klarer ikke en dritt.
Det eneste jeg klarer, er å være mor til Jessica og kone til Jannik.
Kanskje.
Det er også litt av en bedrift å være kona til Jannik.
Jeg vet godt at Jannik er litt sånn... som han er.
Men... jeg vet ikke. Jeg elsker ham faen meg bare.
- Vi er nødt til å få deg inn. - Jeg kan ikke gå tilbake sånn her.
Jeg ser ikke ut.
Au for helvete.
Jeg tror at jeg vrikket benet. Bare gi meg det der.
- Så... du er pen nok nå. - Er du sikker?
Ja.
Kom. La oss ta en drink. Hva vil du ha? Vodka?
- Hun kunne jo bare lånt dem. - Jeg forstår det ikke.
- Hei, Jessie-skatt. - Mor!
Unnskyld at mor står og gråter. Det er ikke med vilje.
Det er bare fordi jeg er litt lei meg.
Kan du ikke spille 'Let Your Fingers Do the Walking' neste gang?
- Det er Janniks yndlingssang. - Nei, den kommer i køen.
Faens provins-DJ.
- Hvor har du vært? - Hvor faen har du vært?
Altså, jeg har vært og slåss.
Har du vært og slåss? Med hvem?
Med Cathrine. Det var helt vilt. Jeg vet ikke hva faen som skjedde.
Hva faen er det som skjer?
Kom da, opp med ham.
Hør her, nå går jeg opp og pakker, og så drar vi hjem.
Ja. Ja, jeg skal bare si ha det, ok?
Fem minutter.
Har du sett min mor?
Det er bare fordi jeg drar hjem nå.
Altså, jeg ville bare ikke dra av gårde uten å si farvel. Igjen.
Så du innrømmer det?
Det var... Altså...
Du var grunnen til at jeg ble så lenge som jeg gjorde.
Jeg ville ikke flytte fra deg. Du var den eneste vennen min.
Jeg var ikke vennen din, Laura. Jeg var kjæresten din.
Ja. Jeg forstår at du er sur på meg.
Jeg er ikke sur. Jeg husker deg bare som morsommere.
Kanskje jeg husker feil. Akkurat som at været var bedre i gamle dager.
Nei, du husker riktig. Jeg var artig. Jeg er fremdeles ganske morsom.
Det er jeg.
- Husker du ikke Loppenberg? - Jo.
Loppenberg...
Loppen! Loppenberg!
Come on, er det det?
Du hadde... Det var også med...
Det var bena dine som var så rare.
Loppenberg!
- Er du i ferd med å være der? - Vil du ikke danse med Loppenberg?
- Skal jeg danse med Loppenberg? - Vil du ikke danse med meg?
Hvordan faen er det du skaper deg?
Det er bare en sånn karakter David og jeg har. Loppenberg.
- Bli med ut nå. - Hva?
- Bli med ut. - Slapp av.
Kom da.
- Hvordan kan det være pinlig? - At du gjør narr av handikappede?
Jeg gjør da ikke narr av hand... Vi hadde det bare morsomt.
- Hva faen er i veien med deg? - Slapp nå av, da.
- Jeg er virkelig bekymret for deg. - Fordi jeg fjoller rundt?
- Det har jeg vært siden jeg kom. - Fordi jeg skal være noe bestemt?
Nei, det er fordi jeg overhodet ikke kjenner deg.
Det er som om du er et helt annet menneske.
Nå setter du deg inn i den bilen, og så drar vi to hjem.
Nei.
Du kan bare dra. Du kan bare stikke hjem til faens Aya...
Det er greit. Det kan du godt. Det er jo det som er avtalen.
Så bare stikk hjem. Stikk hjem til henne.
Hvor ble det av ham?
Drar du også hjem nå?
Nei.
Det er jaggu Janniks yndlingssang.
Var det deg?
Hva om jeg aldri hadde flyttet?
Da var det nok vi to som hadde giftet oss i dag.
- Tror du det? - Nei. Du hadde kjedet deg i hjel.
Nei, vi skal ikke kysse.
- Nei, det kan jeg da ikke. - Nei, det er greit.
Jeg er forelsket i henne fra Flammen.
- Du trenger ikke å forklare. - Da kan man ikke bare...
- Det er bare jeg som er... - Så...
Laura?
Så...
Du kunne bli så forbanna sint da du var barn.
Jannik, han... Han kunne man bare sende ut i garasjen.
Så kunne han stå der og rote med en moped.
Men sånn var det ikke med deg.
Det... Jeg vet ikke. Far og jeg...
Det var ikke fordi vi ikke ville eller... Det...
Vi visste bare ikke riktig hvordan vi skulle gjøre med deg.
Jeg vet godt at jeg alltid retter på deg og er så bedrevitende.
- Det er greit. - Nei, det er ikke greit.
Du må aldri slutte med å rette på meg.
Den dagen du slutter med det, -
- så vet jeg at det er fordi du ikke bryr deg om din gamle mor.
- Som de holder på der inne. - Ja.
Ja, ja, men det er jo bra nok.
Det er vår gave til Jannik. Det skrammelet der ute.
Den var vanskelig å pakke inn.
Hvorfor lærte du aldri meg å kjøre traktor, far?
Nei... Nei, det tror jeg nok at vi lar Jannik drive med.
Så kan jo du noe som vi andre ikke forstår oss på.
Og du... Ja, det har du selvfølgelig også.
Så skal vi hit bort. Et litt større rom. Et soverom.
Også med en god altan.
Utsikt mot... ja, cirka vest. Det må være Aarhus vest.
Det er supert med utgang i alle rommene.
Cathrine hun kan søren meg godt være skrap
Jannik han er kjent for å være slapp
men allikevel syns vi at dere to
fortjener at denne dag den blir god
- Skål! - Skål!
Oversettelse: Lise Weggersen Scandinavian Text Service