Utkantsdanmark? Utkantsdanmark finns ju inte.
För mig är världens mitt där man bor, okej?
Barndomslandet ligger överallt där du växer upp.
Där du hör hemma. Där finns det regn och sol, hästar i östanvinden.
Utkanten? Vad skulle det vara?
Jamen, du talar ju ur ett mycket romantiserat perspektiv.
Min egen uppväxt i utkantsdanmark var förfärlig.
'Berättelse från en utkant' är Morten Papes 'Planen' fast ute på landet.
- Vad fick dig att skriva det? - Jag försökte undvika att skriva det.
Jag försökte cirkla bort från det, men det är kanske en förlossning-
-som måste äga rum innan jag kan skriva om nåt annat.
Jag ska inte dölja att det finns en rädsla för brottsplatsen.
Jag har aldrig trivts så bra med att komma hem.
PERSONA NON GRATA
- Hej. - God dag, Laura. - Hej, mamma.
Jösses. Jag tycker inte att du är dig lik alls.
Med ditt långa, fina hår. Vart har det tagit vägen?
Jag tycker faktiskt jättebra om det som det är nu.
- Det är verkligen kort. - Ja.
- Det är nästan pojkklippt här bak. - Ja.
Jannik har varit riktigt aktiv med det här bröllopet.
- Cathrine hjälper också till mycket. - Det är ju deras bröllop också.
- Mogens ska väl laga all mat? - Ja, ja, självklart.
Tänk att han fortfarande finns.
Det är så mycket som luktar här ute. Det tycker jag är för jäkligt.
Men det är efter att den där jävla REMA 1000 öppnades vid motorvägen.
Jo, så det händer lite här ute ändå.
Jag har haft inbrott i affären också.
- Nej, har du? - Ja.
Vad kan man stjäla i en blomsteraffär?
- Det var 4 000 kronor i växelpengar. - Nej.
Nu är de borta. Otroligt att folk inte kan uppföra sig ordentligt.
Det har ju alltid funnits en del missanpassade ungdomar här.
De borde kastas i fängelse. Då kunde de sitta där och tänka lite på det.
I stället för att besvära andra så där.
Det hjälper inte att sätta ungdomar i fängelse.
- De stämplas som kriminella. - De är ju kriminella.
De kommer inte vidare. De måste ut och bli en del av samhället igen.
Det är rätt svårt om du är utstött och ses som en loser.
- Där tycker vi olika. - Det handlar inte om att tycka lika.
Det är ett faktum att det inte gynnar samhället att kasta unga i fängelse.
Då behöver jag inte säga mer. Då håller jag bara min mun.
Men det är ju fint att alla hjälper till.
Var får ni tårtan ifrån då?
Från konditoriet på huvudgatan. Var skulle vi annars få den ifrån?
Nej, vad länge sen det är som du var hemma, Laura.
Mamma, kan du inte vara snäll och kalla mig Irina?
Jag minns aldrig det konstiga namnet.
Nej, men det är rätt många år sen som jag bytte.
Jag fick inte kalla dig Loppenberg. Nu får jag inte kalla dig Laura.
Men jag heter inte Laura längre. Det är svårt att vänja sig vid-
-men jag blir jätteglad om du försöker.
Du är döpt efter gammelmormor Laura. Det är ju hennes namn du har fått.
Och nu har jag valt ett annat själv.
- Det är just det jag inte förstår. - Nej, men så är det.
Nu kan du gå in och så går jag och hämtar lite potatis.
Jag har ju heller aldrig träffat gammelmormor Laura, va? Mamma?
BERÄTTELSE FRÅN EN UTKANT
- Hej. - Hej, hej, hej.
- Vem är det? - Det är Cathrines lilla dotter.
- Hej, gumman. - Hej.
Hej, syrran.
Jannik? Kan du inte komma och ta en påse?
- Är den tung? - Bara ta en.
Mamma? Mamma? Det är Cathrine.
- Vad menar du? - Det är Cathrine-Cathrine.
Jösses, vad mycket folk det var på REMA. Hej, Jane.
Hej! Du har visst fått håret avklippt, va? Hej.
- Det är jättefint. - Ja. Tack.
Och du har fått nytt namn också, va? Irine, eller?
- Irina. - Jag går in med det här.
- Är det ett sånt där artistnamn? - Vad?
Ett... sånt där artistnamn?
- Ja, det kan man säga. - Du ser inte ut som en Irina.
- Nej, men det heter jag nu. - Så då är du från Östeuropa nu?
Sluta nu. Det är ju skithäftigt med lite annorlunda namn.
Det är inte särskilt många danska flickor som heter Jessica. Va?
Jag döpte henne efter Carrie i 'Sex and the City'.
Du vet, Sarah Jessica Parker.
Du har inte sett 'Sex and the City'?
- Varför har du inte sagt nåt? - Sagt vad?
- Det är Cathrine. - Ja, vad är det för fel på Cathrine?
Vad då, fel på Cathrine?
Mamma, hon har mobbat mig hela mitt liv.
Nej, det har hon inte alls. Du har aldrig blivit mobbad.
Varför har ingen sagt att det är henne som Jannik gifter sig med?
- Det stod ju på inbjudan. - Det stod bara 'Cathrine'.
Det finns tusentals Cathrine. Ni kunde gott ha ringt.
Ja, du kunde också gott ringa lite då och då.
- Det har jag försökt göra. - Det har du faktiskt inte, Laura.
Nu är du hemma och vi ska fira ett bröllop som vi sett fram emot.
- Det kan vara lite svårt... - Nu ska jag laga mat.
Jag tog med upp nåt riktigt gott till oss.
- Vad gör du? - Vad ser det ut som?
- Du svetsar nånting. - Den ska sitta där bak på traktorn.
- 'Just married'? - Nej. Där skulle stå 'Nygifta'.
Men jag gör den så att det står 'Born to be Married' rakt över.
Och så några burkar som hänger efter.
- Fint. - Fint?
- Var är ditt hår? - Ja... svensexan ballade ur helt.
- Cathrine är skitsur. - Hur kan du göra det, Jannik?
Det var inte min idé. Killarna hade med sig maskinen och vi var fulla.
Nej, hur kan du gifta dig med Cathrine?
Tycker du inte att det hade varit en bra idé att prata lite med mig?
Vad spelar det dig för roll?
Och hon då? Har hon inte flippat ut över min bok?
Halva handlar ju närmast om henne.
- Nej. - Nej?
Och du då? Är du bara...
- Alltså, ärligt talat, Jannik... - Jag vet inte, jag har inte läst den.
- Menar du det? Du har inte läst den? - Nej, jag har inte...
Det vet du ju. Det tar mig 100 år att komma igenom en serietidning.
- De har inte ens läst den. - Är det inte oväsentligt?
Jo, jo. Alltså, det är ju en bra sak. Det är bara helt otroligt.
Och se min bror med Cathrine... Det är helt fuckat.
Du oroar dig för nåt som är helt oväsentligt.
- Jag vet. - Ring mig sen.
- Vi hörs. - Hej.
Vi ska äta.
Allt blir tjejigt utan alufälgar. Thansen - sen rullar det för dig.
Det här är POP FM. Gott humör och större variation.
Hej, pappa.
- Akta nu. Du blir skitig. - Ja.
- Vad är det med henne? - Hon kan inte riktigt bestämma sig.
- För om hon vill kalva eller inte? - Ja.
Det går ju liksom inte att undvika. Hon måste göra det.
- Mamma sa att du ska komma in. - Jag kommer.
Jannik har börjat göra snaps till bröllopet.
Men jag tar ut chilierna nu-
-för det ska inte vara bara männen som kan dricka det.
Kvinnor kan väl också dricka starkt.
Ja, självklart. Precis som att de också kan ha kort hår.
Det krävdes faktiskt en hel del mod att klippa sig.
Jag har varit rätt känslig för det sen det du gjorde den där gången.
Jag vet inte med dig, men jag har blivit vuxen.
Men jag hade ju lagt hela dan på det.
Och, Jane, jag hade bara gjort allt som du sa att jag skulle, okej?
Jag sa till dem: 'Det kan hända att ni tycker att det är lite...'
- Vill du ha? - Nej.
'En liten smula otraditionellt med köttfärslimpa.'
'Men det är den bästa köttfärslimpa som ni nånsin har ätit.'
- Tyckte de inte om det då? - Jag öppnar ugnen och låter den vila.
- Och vad tror du hände då? - Hunden tog den, eller?
- Just det. - Hunden tog den.
- Det lilla svinet tog den alltså. - Då hade du inget att servera?
Nej, tyvärr, vi hade ingenting.
Ursäkta. Nån hade råkat stänga av radion.
- Då går det inte att valla in dem. - Jag trodde att de blev stressade.
Nej, när de väl har vant sig vid sånt så måste det bara vara så.
Jag får inte ens byta kanal.
- Det måste vara POP FM. Potatis? - Det är så roligt.
- Är det nåt fel på maten? - Nej, nej, det är bra, mamma.
- Vill du inte ha en bit kött? - Nej tack. Jag äter inte kött.
- Vad ska jag då hitta på till dig? - Inget. Det här är jättebra.
- Nej, jag hittar nånting. - Tänk inte ens på det.
Ta på lite sås. Här är lite sås. Häll sås över det.
- Det är inget kött i såsen. - Nej, men det är grädde, va?
- Jo, självklart. - Jag äter ingenting från djur.
- Vad då för nåt? - Det är ju det vi lever på.
Du har alltid ätit skitmycket kött. Du var en veritabel köttskalle.
- Det är faktiskt sant. - Ja, men nu har jag blivit klokare.
- Då ger du oss dåligt samvete. - Jag nämner inte era matvanor.
Jag lägger mig inte alls i vad ni gör.
Det är bara... nu när jorden basically håller på att gå under, så...
- Nu måste vi höra på det igen. - Det är inget fel i att prata om det.
Det är fel att förstöra den goda stämningen.
- Mamma lagade mat i flera timmar. - Det har nåt med klimatet att göra.
Det hade ju inte spelat nån roll om vi eller grannen hade köpt den.
Den hade varit död ändå. Du har ätit 10 000 ton kött i ditt liv.
Det vore inget problem om du reflekterade lite över det.
Varför måste vi göra allt möjligt när USA och Kina inte bryr sig?
- USA och Kina? Ta ställning själv. - Danmark är en droppe i havet.
- Ja, men vad ska du göra? - Nej, nu slutar ni.
Nu orkar vi inte prata mer om den dumma miljön.
Det är mycket intressantare att höra hur det går med författandet, Irina.
- Det går bra. - Skriver du på nånting nu?
- Ja. - Är det en roman?
- Det är mer ett litterärt experiment. - Jaså? Så spännande.
- Är det några pengar i det? - Nej, men det handlar det inte om.
- Jussi Adler tjänar ju massa pengar. - Jag struntar helt i pengar.
Det finns väl konstnärsstöd också? Då betalar vi andra skatt.
- Mamma, är du okej? - Det får ni ursäkta.
- Den gled ur händerna på mig. - Du ska inte be om ursäkt.
Jane, titta här. Du får inte lyfta sånt här.
- Är det illa med reumatismen? - Nej, det är det inte.
Jo, det är det. Du tar jättemånga piller.
Du kanske inte ska ta alla piller. Det kan vara riktigt giftigt för dig.
- Hon måste ju bli bättre. - Det kan ge många biverkningar.
Vi hittar andra glas. Jag vet att pappa vet var de står.
Var är pappa? - Iver? Iver!
Har Jannik berättat hur han friade till mig?
Det var en otroligt romantisk middag.
Vi var ute och åt och så fick jag dessert.
- Jag fick en... Vad heter det nu? - Crème brûlée.
Som man ska slå till upptill, va?
Och plötsligt mitt i allting ser jag att där ligger nåt och glittrar.
- Och så dyker den här ringen upp. - Nej.
- Nej, det är inte sant. - Vad?
Har du seriöst hittat på det själv? Det är verkligen originellt.
Jag säger hela tiden till Jane att det är min vackraste ring nånsin.
Jag känner mig mycket hedrad för att du lät mig få den, Jane. - Titta.
Är det... är det din gamla förlovningsring, mamma?
Den låg ju bara där i lådan.
- Den är visst från er gammelmormor? - Det var gammelmormor Lauras.
Sen övertog mormor den och så fick jag den av henne.
Då tycker jag att det är bra att Jannik och Cathrine nu får den.
Du har ju alltid sagt att jag skulle ha den.
Du har aldrig varit särskilt förtjust i mina smycken, Laura.
Nej, det är så klart sant. Det är inte alls min stil.
Det är överhuvudtaget inte min stil faktiskt, så...
Jag tycker i alla fall galet mycket om den.
Benjamin Bang, grattis till din femte roman. Ett 'klimatmanifest'.
Det är inte en roman som står ensam. Det finns konst runt den.
Klimatförändringarna ska inte bara förstås som nåt intellektuellt.
Vi måste få det visualiserat, så vi kan förstå konsekvenserna rätt.
Du har inte varit ensam om det. Du har din konstnär med dig.
Asger har slutat tala av ren princip.
Han uttrycker sig bara genom sin konst. Det har jag stor respekt för.
Hur har ni då enats om hur konstprojektet skulle se ut?
Det här är min tjej Irina. - Och det här är Mike.
- Och redaktör-Hanne känner du. - Hej, Hanne.
- Vad galet snyggt det blev. - Irina, det är Aya.
Jag har läst din bok och jag tycker den är fantastisk.
- Tack. - Jag blev så rörd av din historia.
Det gläder mig att höra. Benjamin säger att du också skriver.
Ja, nu är det ju min första bok.
Men jag är sjukt glad för att Benjamin vill hjälpa mig.
Det är inte så mycket jag kan göra. Det som du skriver är så jävla bra.
Vem fan tar med snittblommor till en klimatutställning?
Hej. God dag. Kul att träffas. Jag såg dig i intervjun med Knud Romer.
- Jag tyckte att du var jättebra. - Tack.
- Ska du ge ut nåt nytt, eller? - Ja, det är planen. Jag skriver.
Det är säkert inget som jag ska lägga mig i, men nu säger jag det.
Jag var på Bo-Bi Bar i tisdags och såg Benjamin sitta rätt nära en tjej.
- Det såg rätt eldigt ut. - Det ska du inte...
- Verkligen eldigt. - Jamen, det är helt okej.
Är det okej?
Ja, Benjamin och jag har ett öppet förhållande.
Ja, okej, det visste jag ju inte.
Men jag är glad att du säger det, för de satt faktiskt och åt varandra.
Så man vet inte om man ska säga nåt.
Jag sa det för att du ska veta det.
Ja, alltså... Man äger ju inte varandra.
Jag förstår om det inte funkar, men för oss känns det helt rätt.
Och så litar vi på varandra. Vi vet att vi älskar varandra.
Det är rätt fint. Jag skulle kanske föreslå det för min kille.
Han har blivit wack efter att han har fått konstaterat klimatångest.
Han får inte upp den. Han är impotent. Helt enkelt.
Han är helt så där 'what's the point?'-aktig.
- Men det är ju... - Och han har ju rätt.
På nåt vis så har han ju rätt, va?
Jo...
Det var...
Jag tror bara att det är en usel idé att åka hem.
Jag kanske bara ska lämna återbud.
- Kan man inte det? - Jag förstår att det är svårt.
Men om det är en konfrontation så måste du ju ta den. Så är det.
Jag vet precis hur det är. Jag kommer ju själv från Jylland.
Kan hända att du är från Jylland, men du kom från ett hem med piano-
-och dina föräldrar är akademiker och kan inte sluta prata om saker.
Jo, men du måste tro på att allt i din bakgrund-
-är din enorma konstnärliga styrka. Det märker man ju.
Jag kanske kommer från nåt annat-
-men hur kul är det att vara seriös författare med en lycklig barndom?
Sluta nu. Gå till dina isflak, så vi kan komma hem sen.
Vet du att man kan bli impotent av klimatångest? Det är sant.
- Vem är det? - Emmas kille har blivit det.
- Han får inte upp den. - Av klimatångest?
Jo, Jane, det är nåt. Du har kramper.
- Det har jag aldrig upplevt förut. - Har pillren inte hjälpt alls?
- Vad händer? - Det är inget, Laura.
- Har du vikt alla de där själv? - Du måste vara rädd om dig.
Gör inte mer med händerna. Du ska inte göra alla blommor själv.
- Det är ju min uppgift. - Ja, jag har frågat Laura.
Eller Irina, om hon vill hjälpa till.
Vi har en plan för hur de ska se ut.
Hon har hjälpt mig ofta i affären. Det kan hon säkert klara av.
- Jag kan absolut göra det själv. - Du har gott om saker att göra.
Cathrine håller på att sy sin egen brudklänning.
Men då har du ju fullt upp. - Det klarar vi nog. Va, mamma?
Det går säkert bra.
Ge inte det där till hönsen. Det är ju ris.
Du ska kasta dem på din mamma i morgon i kyrkan, okej?
Så hon kan bli fertil, så du kan få en lillebror eller lillasyster.
En liten Miranda, eller Samantha kanske.
- Är din mamma snäll mot dig? - Ja.
- Skäller hon inte på dig också? - Nej.
- Är hon lite taskig ibland? - Nej.
- Hej. - Hej.
- Det var länge sen. - Tänk att du ännu lyssnar på DAD.
- Du lyssnar väl på Nirvana? - Det är ju inte samma sak.
- Läget, då? - Det var länge sen.
- Det var så länge sen. - Du är dig lik.
- Du ska inte kommentera mitt hår? - Nej.
Jaså? Alla gör det.
Vad häftigt det är att du har skrivit en bok.
Den handlar om oss dårar här ute?
Ja. Men alltså, lugn bara. Du nämns inte.
Oj! Du kunde ju ha skrivit om han som var skitbra i sängen.
- Nästa gång. - Ja, okej.
Och... annars då? Vad gör du?
Jag jobbar på restaurang. Inne i centrum. Flammen.
- Är det ett bra ställe? - Ja, om man gillar buffé.
Trivs du med att jobba där?
Ja, det gör jag. Det är bra.
Jag har ju blivit blomsterflicka, så jag får väl...
- Då är allt som vanligt. - Ja, precis.
Jag är fatölsman och fällstolsman och partytältsman och kabelman...
- Jannik gör inte ett jävla skit. - Han gör inget. Han har fullt upp.
- Det var trevligt att träffa dig. - Detsamma. Vi ses, okej?
- Det är verkligen bling, va? - Cathrine tycker om det.
- Och så är de ju lila. - Ja, det är de.
Vet du att man kan få sån där cannabisolja mot reumatism?
- Cannabis? Nej, det... - Medicinsk cannabis, okej?
Det är sån där olja. Det är inte som att röka på.
- Det kanske hjälper... - Nej, jag vill inte ha det.
Stå inte och skrynkla det där.
- Känner du igen dig, Laura? - Ja, självklart gör jag det.
- Hur bröt de egentligen sig in? - Det är det som är pinsamt.
När jag kom den morgonen så var det inte låst.
Dörren stod öppen. Jag är en idiot.
Nej, alla flyttar från stan. De unga försvinner-
-och så är det bara några gamlingar som vi som blir kvar.
Snart är det bara gravbuketter. Det är den jäkla REMA 1000 också.
Det här är alltså bordsdekorationen.
Sen vill hon ha två och tre såna på borden.
- Har du gjort den? - Nej, det har Cathrine själv.
- Och du har fått ny disk? - Just det, ja...
Minns du att du hade din egen lilla disk där, där du sålde lotter?
- Du sålde jättemånga. - Det var för att du köpte hälften.
Nej, pappa köpte också. Du var så glad när det var full rulle här.
Då satt du jämt här och läste dina Narnia-böcker.
Du var inte mycket för att gå på fritids.
Men varför tror du, mamma? Va?
Varför tror du att jag alltid var här?
Hej. Jaså, det är här ni gömmer er?
De är jättefina, blommorna du har beställt.
Jag råkade nog gå lite amok. Jag var rädd att beställa för lite.
- Alltså, du har beställt dem? - Ja.
Jag förstår inte. Jobbar du här nu, eller?
Jamen, det är för att jag ska ta över affären i höst.
Det är ju bättre att den går till en i familjen än att den också stängs.
Det är jättebra, men ställ dem inte så där.
- Varför inte? - Då välter de när vi åker.
Hör på. Jag brukar alltid ställa dem så här. I hinkar.
- Det kan man, men så gör vi inte. - Varför kan de inte bara stå så?
- För att då välter de, sa jag ju. - De står helt okej utan att välta.
Sluta nu med det där!
Okej. Jag skiter också i vilket.
Okej, visst. Då gör vi det på ditt sätt. Lebbe-Laura.
Sa du seriöst precis det där?
Ända sen du kom hem har det varit skitdålig stämning!
Du känner dig så viktig. Det är synd om din mamma när du uppför dig så.
- Nu måste vi komma ihåg att låsa. - Vill du låna mina nycklar, Jane?
Kan du flytta dig lite? - Jag tar skåpbilen.
Laura, hoppar du in här?
- Nej! Shit...! - Vad har hänt?
Nej. Och de har knäckts.
Om man inte lastar bilen ordentligt så går det åt skogen.
- Jag hade inte ställt dem så där. - Jag såg dig köra som en idiot.
Vet du vad? Det gör inget. Bara glöm det.
- Herregud! - Älskling?
Du vet att hon är helt snurrig för allt i morgon.
- Och så beskyller du henne för... - Hur då?
Hon är nervös. Hon är ju lite snurrig.
Hon är på mig på ett jätteotrevligt sätt.
- Det är hon. - Vad då?
Hon har alltid varit sån. Ni har bara valt att glömma eller förtränga det.
- Nu slutar du. - Hon tog nog pengarna i affären.
- Nu slutar du, Laura. - Bara hon och mamma har nyckel.
Inser du vad du beskyller henne för?
- Jag säger bara... - Vem är det där som kommer?
- Det är Benjamin. - Är det Benjamin?
- Om du inte slutar nu, så... - Hon stal massor när vi var små.
- Jag vill inte lyssna på det där. - Jannik, sluta nu.
- Hej. Benjamin. - Välkommen.
- Tack för att jag fick komma. Här. - Nej, det hade du inte behövt.
- Du ska använda det där. Okej? - Jo.
Du är skitarg. Allt du känner för Cathrine, se till att använda det.
- Det är sant. Ja, det ska jag. - Använd det kreativt.
Nej, vad söt du är här.
Det togs på din tioårsdag.
Du behöver inte berätta den historien, mamma.
Det var nånting då.
Flickorna kom inte riktigt överens. Du vet hur småtöser kan vara.
Du blev rasande. - Hon gick till sitt rum och packade sin lilla resväska.
Och så gick hon helt enkelt hemifrån. Sen traskade hon ut över fälten.
Du var så temperamentsfull då.
- God dag. - Hej.
- Har de hängt upp hjulet? - Nej, inte än.
- De behöver nog en extraman där. - Ja, självklart.
Om du kan flytta bilen också. Den står mitt i allting.
- Jag vill komma ut med traktorn. - Han kom precis in genom dörren.
- Jag är ute hos korna. - Ja, självklart är du det.
De är jättetrevliga.
Jag befarade att det var värre. Här är närmast mysigt också.
- Kan vi inte bara åka? - Jo.
- Jag heter David. Tuffa brillor. - Just det, det är samma.
Är det inte det? Det är precis samma.
- Jo, det ser så ut. - Vad roligt. - Nu är vi tre man.
Kan du ta ett av de här repen? Det ska du kasta över där.
Laura, kan du inte ta det repet och kasta över bjälken?
- Ja, syrran, få över klumpen. - Laura?
Varför kallar du henne Laura?
Nej, det vet du så klart inte. Jag heter Laura. Eller hette.
- Tills jag bytte till Irina. - Heter du Laura?
Förlåt att jag inte har sagt det. Jag tänker bara aldrig på det.
Det är lugnt. Låt oss nu bara...
- Prova igen. - Kasta bara över det.
- Så... - Ja. Och ta fatt i det andra.
- Ska jag inte bara ta det ena? - Absolut inte.
Är du säker? Det är tyngre än det ser ut. Håll i båda.
På tre, är ni klara? Ett, två, tre.
Det är tyngre än man tror. Benjamin, du måste dra.
Dra i bägge. Du ska bara ta i ordentligt.
Den är sned. Dra i det ena och släpp efter det andra.
Vad menar du med 'det ena'?
Dra i dem bägge två och ta i ordentligt.
- Titta på hjulet. Om det lutar... - Du ska dra mer ute på den sidan.
- Akta tyllen! - Ja, ja, sorry.
- Sluta nu. - Nej, du ska inte hålla!
- Skrynkla det inte! - Nej! Släpp tyllen!
- Det funkar inte, älskling. - Släpp. Den ska över bordet.
Jannik! Seriöst. Få in den över bordet.
Det funkar säkert. Vi ska bara ha Benjamin till att justera den.
- Vi provar bara igen. - Är du okej? - Va? Ja, ja, ja.
Fy fan, vad primitivt det är. Det var inte ens särskilt tungt.
- Det såg lite tungt ut. - Det handlar om teknik, inte styrka.
Din bror och David har ett tydligt komplex.
De känner sig hotade av att vara nära en man som jag.
- Jag tror inte de tänker så långt. - Det gör de undermedvetet.
Jag ska inte tro att jag är nåt. Jantelagen finns i modersmjölken här.
Jag pallar inte med det här. Jag går upp.
Jag har lovat Aya att kika på hennes text. Jag går upp.
Jannik, kan du inte vara schysst mot Benjamin?
- Vad menar du? - Du vet vad jag menar.
Ska du inte vara schysst mot Cathrine då?
Jag skulle inte sagt att hon stjäl.
- Typiskt dig att jämt se ner på folk. - Det var inte alls så jag menade.
Jag har inte rätt kläder och röstar inte på ett löjligt alternativt parti-
-och har inte sex med män och kvinnor och djur och gud vet vad.
Men jag är glad. Jag är faktiskt lycklig.
Du ska fanimej inte tycka synd om mig.
Jag har inte heller sex med djur.
- Nej, men du vet... - Nej.
- Du vet vad jag menar. - Nej då! Det var sjukt sagt!
- Du kommer ju från landet. - Det är ju du som bor här.
Jag har hittat en kvinna. Då är det slut med alla djuren.
Och hepp!
Jag kommer ihåg att Cathrine var i fosterfamilj.
Det var aldrig nåt som man riktigt pratade om.
Det var cancer, va? Fy fan.
Man måste faktiskt vara glad för att föräldrarna fortfarande lever.
Vart tog egentligen Benjamin vägen?
Han skulle jobba lite. Han är mentor för en annan författare.
Bara han uppför sig ordentligt så är jag glad.
För annars nitar du honom, eller?
Då tar vi ett litet snack med honom. Hepp!
- Du kommer ihåg Camillas kille, va? - Jo, jo, jo.
Han knullade alla möjliga vid sidan av.
Vi tittade in hos honom och sa hej. Då slutade han med de dumheterna.
Benjamin knullar faktiskt alla möjliga.
Va?
- Ja. - Vad då?
Vi har en fri relation, så ni behöver inte komma och klå upp honom.
Det är helt galet att ni var ihop. Större motsatser finns inte.
Du har en fri relation och han lever i celibat.
- Lever du i celibat, David? - Jag lever inte i celibat.
Jo då. - För när han är kär i nån så är det noll hanky-panky.
- Då är det munken. - Det vill jag inte prata om nu.
- Vem är du kär i? - En servitris som jobbar på Flammen.
- Dejtar ni? - Han gör inte ett skit, den fjollan.
Jannik, jävla idiot. Säg inte fjolla.
- Du ska bara bjuda ut henne. - Nu tar vi det lugnt och fint.
Det ska gudarna veta. Det kan faktiskt inte gå saktare.
Hon vet inte att de har en lugn och fin relation. Säg nåt till henne.
- Gör som hon säger. - Låt honom vara nu.
Kom igen.
- Messa henne. - Hepp!
Ja!
Välkommen till diskotek Jessica! Wow, wow, wow, wow!
Och vi ska dekorera bord till musik i dag.
Är du gammal nog att komma in? Skit samma. Kom in!
Detta är ett diskotek bara för unga människor. Vem är tanten där?
Är det dina? Får jag prova? Är det så här de ska sitta?
Vet du att Laura kan göra ett djur eller en varelse?
Hon kan göra en Loppenberg. Har du sett det förut?
Gå fram och fråga Laura om du inte kan få se Loppenberg.
Det är så länge sen som jag gjorde Loppenberg.
- Jag tror inte att jag kan längre. - Det kan hon visst. Hon ljuger.
- Då skulle Jessica bli så himla glad. - Ja... Vad taskig du är.
Jag minns inte hur Loppenberg är.
Okej. Det är bra. Hon ska bara inte göra det för ofta.
Vad händer här? Vad är det där?
- Vad menar du? - Varför ser det ut så där?
Alltså, för att det skulle vara fint.
Men vad fan är det här? Vad är allt det gröna?
Det var bara för att fylla ut lite och kompensera för de knäckta blommorna.
- Tycker du inte att det är fint? - Nej.
Det skulle vara enkelt och lila. Jag hade gjort några dekorationer-
-så jag undrar varför det har blivit buskigt.
- Nej, det kan visst gå. - Fy fan, vad fint det blev.
- Det ser ut som jag vet inte vad. - Vad menar du?
Blommorna, Jannik. Det är inte det jag ville ha.
Jag hade ju sagt exakt hur jag ville ha det.
Vill du ändra på det?
Nej, det är ju snyggt. Det är ju skitsnyggt. Älskling.
Det är okej. Då blir det så här bara.
Tycker du helt seriöst att det är snyggt?
Nej...
De lever ju bara i en helt annan värld här ute.
De sopsorterar inte ens.
Nej, det gör de absolut inte.
Det var bara så fucking dumt-
-att jag blev så provocerad av det med hjulet.
- Jomen, alltså... - Jag blev irriterad. Det var dumt.
Jag brukar kunna sätta mig över sånt.
Jag har skrivit fem romaner. Det kan fan Jannik inte skryta med.
Nej, men han är ordblind.
Jag förstår verkligen varför du stack härifrån.
Och varför vi två aldrig nånsin skulle kunna trivas här ute.
- Konstigt att vi inte sett det förut. - Det är helt otroligt vad man kan.
Det är internet, mamma. - Allt finns på internet, pappa.
Irina och Benjamin, jag har nåt till er. Det står i ugnen.
Det är nåt vegetariskt. Det är visst glutenfritt också.
Tack, mamma.
Och så har Cathrine hittat den här intervjun med dig, Laura.
- Nej, det vill vi väl inte se. - Jo, det vill vi visst.
Nej, det tycker jag inte vi ska se.
Nej, titta. Du har så fint hår.
Föreställningen om utkantsdanmark är inget nytt.
Hemvisten har alltid varit en identitetsmarkör.
Det här vill jag verkligen inte.
- Var tyst nu, Laura. - Jag tycker inte vi ska se det.
Se på det snygga, långa håret som hon hade.
Det måste dö ut.
Några generationer måste dö ut. Precis som man vänder jorden.
Var fick du modet och viljan till att bryta dig ut och gå vidare?
Jag har alltid känt mig utstött.
Det har inte funnits nån möjlighet för mig att stanna, kan man säga.
Det har varit en enda lång flykt mot nåt annat.
Och min egen uppväxt var förfärlig.
Jag kände mig totalsviken. Jag utsattes för systematisk mobbning.
Jag hade föräldrar som inte hade ögon eller öron för det-
-för de hade inte resurser till det.
Det är för mig utkantsdanmark.
Och jag har inte den romantiserade känslan av att komma hem.
Jag vill inte komma hem. Till platsen som flyr jag ifrån.
De enda som är där är de som inte kan komma därifrån.
- Kan vi inte bara stänga av? - Jag kan inte bo i utkantsdanmark.
Kan vi inte stänga av det? Jag menar det ju inte så, okej?
Det är en diskussion, okej? Då ställer man saker på sin spets.
Vi talar om ett främlingsfientligt-
-homofobiskt, heteronormativt samhälle.
Du har din fulla rätt att berätta det utifrån ditt perspektiv, Irina.
Bli nu inte...
Jag är okej.
Var än Jesus visade sig så hör vi ju om-
-hur de sista blev de första och tvärtom.
Om hur ohederliga ämbetsmän och oanständiga kvinnor sågs och hördes.
Hur skrikiga blinda, förlorade söner-
-vantrogna lärjungar, tjuvar och rövare och de som ingen tyckte om-
-kallades till första raden och betjänades av Jesus före de andra.
Och med ett mycket överraskande resultat.
Jesus lät inte sin syn på människor begränsas av normer och fördomar.
Eller av fel och brister.
Överallt såg han möjligheter i oss och i våra människoliv-
-där ingen annan kunde se att det fanns nåt speciellt.
Och det öppnade människors hjärtan.
- Kom, Jessie-gumman. - Trampa inte på den.
- Jannik? - Ja, ja, ja! Ska jag stå här?
- Kan vi tränga ihop oss lite? - Lite närmare ihop.
Flytta ihop lite mer.
Okej, då är vi klara.
- Har du fått på dig slöja, Jannik? - Ja, ja, ja!
- Det är vinden! - Jag bara tar...
Okej.
Grattis!
Inte så hårt, inte så hårt!
- Hej då! - Är ni redo?
Varför är du alltid på din telefon?
Aya levererar på måndag och har gått i baklås. Hon behöver mig.
- Måste det göras just nu? - Du vet ju hur det är, okej?
Jag ringer bara och ger henne lite kommentarer, okej?
- Hej, Laura. - Hej, Sascha.
- Jeanette. - Laura.
Du har alltså valt att klä dig i vitt i dag?
Det förstår jag inte riktigt, för det får man inte på ett bröllop.
Jaså, det visste jag faktiskt inte.
Cathrine sa att du hade klippt av dig allt hår.
- Det är väldigt snyggt. - Annorlunda i alla fall.
Det ser kanske lite ut som då när Cathrine klippte av mig håret.
Kommer ni ihåg det?
Det var på mitt tioårskalas då ni var här allihop.
Då tyckte Cathrine att mitt hår luktade koskit.
Hon fick två av killarna att hålla fast mig och klippte av allt håret.
Kommer ni inte ihåg det?
- David, du kommer ihåg det, va? - Vilket då?
- Då när Cathrine klippte av mitt hår. - Ja, just det...
Därför kunde hon starta ryktet att jag var lesbisk.
Det var kul här ute där man närmast blir jagad med hötjuga.
Nu slutar du, Laura. Jag vet inte vad det ser ut som.
- Ska jag inte hjälpa dig med den? - Du ska vara tyst.
Det är Janniks dag i dag. Nu ska du uppföra dig ordentligt.
Du kan gott låta honom få bara den här dagen.
- Varsågoda att gå till bords! - Vi är på väg.
Lugn bara, det är inget tal.
Kära vackra människor. Och Jannik.
Välkomna på fest här i ladan. Vad fint här har blivit.
Om nån undrar så heter jag David.
Jag är best manoch toastmaster. På det som vissa kallar 'övertid'.
Men du kan ju bara skaffa fler vänner, Jannik.
Vi ska redan till den första talaren och det är brudgummens mamma.
Ja... Hej, allihop.
Jag har aldrig hållit ett tal förut, men nån gång ska ju vara den första.
Och då vill jag ta tillfället i akt-
-och önska er hjärtligt grattis. Jag älskar er väldigt mycket.
Sen vill jag säga hur trevligt det är att ha blivit en familj.
Se så vacker Cathrine är.
I sin fina brudklänning som hon själv har sytt.
- Det där är inte sant. - Cathrine kan så mycket.
- Va? - Hon har inte sytt klänningen själv.
Och det är härligt att se att ni är så glada och lyckliga.
Ja, det var nog allt.
- Länge leve brudparet! - Hurra!
Vi har samlats till en bröllopsfest
och vi är alla här som parets gäst
det blir nog en riktigt mysig dag
en som vi ska minnas varenda dag
Cathrine är en riktigt vacker tös
Du kanske inte ska röka så nära halmbalarna.
Jag bryr mig inte. Det är ingen risk.
- Vi hälsade inte ordentligt förut. - Nej. Karina.
Brudens kusin. Du har säkert bara hört om mig som 'kusin Karina'.
- Irina. - Nej, jag heter Karina.
Jag heter Irina. Men du har nog bara hört om mig som 'Lebbe-Laura'.
Jaså? Ja, ja, det stämmer. Ja, det kommer jag ihåg nu.
Vad... vad är det med den där klänningen?
- Den är min. - Är den din?
I måndags kom hon i panik och sa att hennes projekt gått åt skogen.
- Hon kan ju inte sy, för helvete. - Hon kan inte sy?
Då gav du henne din gamla brudklänning, eller?
- Hon fick fan betala för den. - Hur mycket?
Till bröllopsnatten säger vi lycka till
har Cathrine egentligen sett den förr?
Vi kan inte lova den blir störr'
Jannik! Jannik! Jannik! Jannik!
Jag kände att jag kunde lika gärna göra mig av med den.
Den hänger bara där i garderoben och ger mig dåliga minnen, så...
- Det är typiskt Cathrine. - Ja, det är så typiskt Cathrine.
- Skål! - Grattis!
Jannik, jag måste prata med dig. Jag hade rätt hela tiden. Förstår du?
- Du har alltid rätt. - Det är viktigt. Vi måste prata.
- Du vill veta det här, Jannik. - Laura? Du är helt enkelt för mycket.
- Ärligt talat. - Vi ska bara prata i två sekunder.
Jag önskar att du inte var fucking här.
Sätt dig hos din pajas till pojkvän. Och lämna oss ifred.
Ja, ja, ja, ja!
Skål, allihop. Skål.
- Skål. - Skål!
Hej, allihop. Jag är Janniks syster, som ni säkert vet.
Jag vill bara säga nåt snabbt. Grattis.
Ni är jättefina. Och det är inte alls för att jag inte tycker-
-att vi ska berömma din vackra klänning, Cathrine.
Men det är ju egentligen kusin Karina som vi ska berömma.
För det är hennes brudklänning som du har köpt och inte själv sytt.
Fast ingen skam i det.
Jag önskar bara att du inte stulit pengarna i mammas affär till den.
Det är ju det du har gjort. Är det inte?
Ja, det måste sägas att...
att Karina fick samma belopp som försvann från affären samma dag.
- Hur är det möjligt? - Helt otroligt.
Du hade ju nyckeln. Du kunde bara låsa upp och gå in.
Jag tycker bara att det är helt sjukt att du har samvete till det.
Hon ska till och med överlåta butiken till dig.
Så jag hoppas bara att du tar väl hand om den.
Det är trots allt hennes livsverk sen 35 år tillbaka.
Ja, det var bara det jag ville säga. Skål, allesammans!
- Skål. - Skål.
Och grattis.
Var det du som tog pengarna?
Ska vi inte åka hem? Det här är ju helt fuckat. Du verkar lite stressad.
- Jag var tvungen att säga nåt. - Ja. Vi behöver inte stanna.
Du kan inte göra mer, va? Ska vi inte bara åka hem?
Ja. Ja, självklart.
Iver? Det är för att det står en ko här ute.
Det är faktiskt två kor.
- Jag sa ju att de var stressade. - De ser inte så stressade ut.
Ja, följ du bara med. Kom igen. Så ska vi in. Kom igen.
- Det är nog bäst att jag går med. - Va? Vad menar du?
- Jag vill hjälpa till. - Jag försöker vara här för dig.
Du lämnar mig hela tiden ensam med de här människorna.
Jag ska bara hjälpa pappa. Vi åker hem efter det, okej?
Ja, kom. Ja, kom igen nu.
Så ja. Så ja. Ja, det är bra.
Ja, kom igen. Kom igen.
Kom igen nu. Ja, det är bra.
David?
- Hallå. - Vad?
Kan vi inte prata längre heller?
- Jag var tvungen att säga nåt. - Jag förstår mig inte på dig.
Jag trodde att du av alla människor skulle förstå mig.
Du vet exakt hur Cathrine var mot mig då.
Det har inget med det att göra. Jag vill inte vara en del av det.
- Du vet ju att jag har rätt. - Är du verkligen så självupptagen?
Jag var 17 år. Det kan hända att du pratade om att åka till Köpenhamn.
Men en kväll är det din mamma som öppnar dörren för att du stuckit.
Du sa inte ens hejdå.
Och nu ska jag försvara dig? När du inte har koll på din skit.
- Det är ju nåt annat. - Hur är det nåt annat?
Det är sånt där bondfångeri-
-som lovar 5 000 kronor och man måste betala 1 000 kronor för att vara med.
Vi har lagt så mycket tid på att förbereda den här festen, Laura.
Hur kan du vara sur på mig?
- Ni måste ju veta hur Cathrine är. - Du låter som om hon är kriminell.
Det är hon väl. Enligt dig ska alla kriminella i fängelse.
- Förlåt. - Du ska inte säga förlåt.
Tur att jag har dig som berättar hur allt hänger ihop.
- Det handlar inte om det... - Jag förstår tydligen ingenting.
Du tycker att jag är dum i huvudet!
Cathrine!
- Du måste gå in och fixa det. - Du ska sticka.
- Du måste gå in och säga förlåt. - Subba. Du förstörde mitt bröllop!
- Du tror att allt handlar om dig. - Okej.
De hatar dig allihop. Det är ingen som tycker om att du är här.
- Vad är det du säger? - Att din familj hatar dig.
De hatar dig, Laura. Inte ens din egen mamma tycker om dig.
Ge mig min ring. Ge mig min ring!
- Nej. - Ge mig den!
Laura, låt bli. Nej, den är min. Sluta med det där. Laura, låt bli.
Sluta upp med det där. Låt bli. Laura, sluta!
Nej! Aj! Låt bli!
Sluta! Stick! Stick!
Sluta! Släpp!
- Aj! - Det är min ring!
Aj!
Det var bara för att allt gick fel. Annars hade jag inte tagit pengarna.
Jag sa till alla att jag skulle sy klänningen själv och så gick det fel.
Det är ingen ursäkt för att stjäla från min mamma.
Vi hade inte ett fucking skit hemma.
Jag delade rum med mina två bonusbröder.
Men du hade eget rum. Och du hade en stereo.
Och hemma hos er åt man middag tillsammans med hela familjen.
Och ni hade roligt.
Jag minns att Iver satt och stack in såna där röda korvar i öronen.
Och när vi satt där runt matbordet så kände jag bara...
Jag vet inte... Jag fick bara känslan-
-att jag aldrig nånsin ville åka härifrån.
Jag klarar inte ett skit.
Jag klarar bara att vara mamma till Jessica och fru till Jannik.
Kanske.
Det är lite av en bedrift att vara fru till Jannik.
Jag vet mycket väl att Jannik är så där lite... alltså, som han är.
Men... jag vet inte... Jag fucking älskar honom bara.
- Vi måste få in dig. - Jag kan inte gå tillbaka så här.
Jag ser för jävlig ut.
Aj som fan!
Jag tror att jag har vrickat foten. Bara ge mig det där.
- Så... du är tillräckligt fin nu. - Är du säker?
Ja.
Kom. Vi tar en drink. Vad vill du ha? Vodka?
- Hon kunde ju ha lånat pengarna. - Ja, jag förstår det inte.
- Hej, Jessie-gumman! - Mamma!
Förlåt att mamma gråter. Det är inte med vilje.
Det är bara för att jag är lite ledsen.
Kan du inte spela 'Let Your Fingers Do the Walking' nästa gång?
- Det är Janniks favoritlåt. - Nej, den hamnar sist i kön.
Jävla lantis-dj.
- Var har du varit? - Var fan har du varit?
Alltså, jag har slagits.
Har du slagits? Med vem?
Med Cathrine. Det var helt fuckat. Jag vete fan vad som hände.
Vad fan händer?
Kom igen, upp med honom!
Nu går jag upp och packar och sen så åker vi hem.
Ja. Jag ska bara säga hej då, okej?
Fem minuter.
Har du sett min mamma?
Det är bara för att jag åker hem nu.
Jag vill bara inte sticka utan att säga hej då. Inte igen.
Så du erkänner det?
Det var... alltså...
Du var skälet till att jag stannade så länge som jag gjorde, okej?
Jag ville inte flytta ifrån dig. Du var min enda vän.
Jag var inte din vän, Laura. Jag var din kille.
Ja. Jag förstår att du är sur på mig.
Jag är inte sur. Jag minns dig bara som roligare.
Kanske minns jag fel. Som att vädret var bättre förr.
Nej, du minns rätt. Jag var rolig. Jag är fortfarande rätt rolig.
Det är jag.
- Minns du inte Loppenberg? - Jo.
Loppenberg...
Loppen! Loppenberg!
Come on, är det allt?
Du hade... det var med...
Det var dina ben som var konstiga, va?
Loppenberg!
- Börjar du bli klar? - Vill du inte dansa med Loppenberg?
- Ska jag dansa med Loppenberg? - Vill du inte dansa med mig?
Vad fan håller du på med?
Det är bara en figur som David och jag har. Loppenberg.
- Följ med ut. - Va?
- Följ med ut lite. - Lugn.
Kom nu.
- Hur är det pinsamt för dig? - Att du driver med handikappade?
Jag driver inte med hand... Vi hade bara roligt.
- Vad fan är det för fel på dig? - Lugna ner dig nu.
- Jag är verkligen orolig för dig. - När jag larvar mig på dansgolvet?
- Jag har varit orolig sen jag kom. - Jag måste vara nåt bestämt, va?
Nej, det är för att jag inte alls känner igen dig.
Det är som om du är en helt annan människa.
Nu sätter du dig i bilen och så åker vi två hem.
Nej.
Du kan bara köra. Du kan bara sticka hem till fucking Aya...
Det är okej. Det får du. Så funkar ju vårt avtal.
Så bara stick hem, stick hem till henne.
Vart gick han?
Åker du också hem nu?
Nej.
Det är ju Janniks favoritlåt.
Var det du?
Om jag aldrig hade flyttat då?
Då hade det nog varit vi två som hade gift sig i dag.
- Tror du det? - Nej. Du hade dött av tristess.
Nej, vi ska inte kyssas.
- Nej, det kan jag inte. - Nej, nej, det är lugnt.
Jag är tokig i hon på Flammen.
- Förklara inte. - Då kan man inte bara...
- Det är bara jag som... - Så...
Laura?
Så...
Du kunde bli så jäkla arg när du var barn.
Jannik, han... Honom kunde man bara skicka ut i garaget.
Så kunde han stå där och meka med en moped.
Men så var det inte med dig.
Det... jag vet inte, pappa och jag...
Det var inte för att vi inte ville eller... det...
Vi visste bara inte riktigt hur vi skulle göra med dig.
Jag vet att jag alltid rättar dig och är en sån besserwisser.
- Det är okej. - Nej, det är inte okej.
Du får aldrig sluta rätta mig.
Dagen då du slutar göra det-
-så vet jag att det är för att du struntar i din gamla mor.
- Som de kan hålla på där inne. - Ja.
Ja, ja, men det är ju bra det.
Det är vår present till Jannik. Det där åbäket där ute.
Den var svår att slå in.
Varför lärde du aldrig mig att köra traktor, pappa?
Nej... nej, det tror jag faktiskt att vi låter Jannik få göra.
Och så kan du ju nåt som vi andra inte förstår oss på.
Och... Ja, det har du så klart där uppe.
Sen ska vi hit bort. Ett lite större rum, sovrummet.
Även det med en fin balkong.
Utsikt mot... ja, cirka väst. Det måste vara Århus Väst.
Det är bra med utgång i alla rum.
Cathrine kan baskemej vara rak på sak
Jannik han är känd för att vara slak
men ändå så tycker vi att ni två
förtjänar denna dag med massor av 'go!'
- Skål! - Skål!
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Anders Melin