Vad är det?
Jag undrar bara varför du inte har de här i den andra bilen med robotarna.
Trevors och Saunders håller koll där.
Ursäkta, sergeant Bartlett, men jag känner inte er eller er grupp.
Vad ska det betyda?
Att styrchipen i den här väskan kan styra robotarna vi just tog till din mors hem.
Så det är läge att vara försiktig.
Där ser du hur man blir efter tillräckligt många års tjänst, grabben.
Jag tänker bara göra två vändor, sergeant, sen muckar jag.
Eller hur? Beasley har fattat. Vi verkar ju rätt körda som bara hänger kvar, va?
Trivs du inte kan du ju sluta.
- Vad håller du på med? - Kollar bara.
Sluta.
Tagga ner, det skadar inte.
Fy fan, det här kan man ju blinga hela badrummet med!
Varför skulle man göra det?
För att kunna skita på en gyllene tron.
Hur fan kan man inte vilja göra det?
För att man inte är tio år.
Flera mål kommer in från nordöst.
Uppfattat. Beredda på mörkerkörning, plattan i mattan.
Jag ser inte ett skit!
Hur ser planen ut? Kom.
Vi gör inget förrän vi måste. Klart, slut.
De här är prio ett, robotarna är värdelösa utan dem.
Lugn, allt kommer att bli så...
Bartlett! Tog du en träff?
Killar?
Fan.
- Var fan är alla?! - Döda, tror jag.
Vänta, Beasley!
Fan. Kom igen... Jävla skitdator.
Läget?
Hej! Vi bara räknar kulor. Igen.
Vi måste komma på nån annan lek.
Sluta röka.
Vi kan släppa vapnen nu. Allt har gått enligt plan.
Amir!
Knappast planenligt, det var ju honom ni skulle låta komma levande undan!
Vem lät vi gå, då?
Ni lät killen med chipen komma undan! Ni skulle ju skjuta den äldre!
Ni ser likadana ut!
Okej, lugn. Han är skadad och flyr till fots. Vi tar honom.
Det är bäst det, annars kan vi inte sälja robotarna.
Det är lugnt, jag ordnar det här.
Vafan ska vi göra?
Beasley skulle ju få berätta att vi dött, det var så vi skulle komma undan.
Folk antar bara att Amir snodde robotarna och så är vi saknade i strid.
Hallå? Hallå?
Jäkla skitsignal.
- Är du där, Rana? - Ja, jag hör dig. Hur är det med er?
Det är väl som vanligt. Hur är det med dig?
Uttråkad. Hela enheten skyddar en viktig väg. Det är val på gång.
- Och du fick inte komma med? - Nä.
- Hur är det med pengar? - Inte så bra.
Pensionsmyndigheten överväger pappas överklagan, så vi får se.
Jag har tre jobb nu, det är för mycket. Och det är ju helt löjligt.
Som om pappa stred i alla år för att inte få pension.
Jag kommer på nåt.
Hur då? Du är i precis samma läge som honom, pucko.
Kom igen, så är det ju inte.
Inte? Vadå, tänker du sno en stridsvagn och sälja den, eller?
- Nej. - Men knip igen, då.
Hallå? Men, snälla...
Kom igen! Jävla skit.
Kom igen, för helvete.
Allt bra, älskling?
Jo. Det är väl bättre än att bli beskjuten, antar jag.
Jag tömde magasinen åt dig, så att du har nåt att göra.
Räkna patroner natten igenom. Toppen.
- Vill du veta hur många det är? - Nej, sabba inte nöjet.
- Det är 400. - Far åt helvete, Gaje.
397.
398.
399.
Kom igen.
Svin. Jaha...
Det här är en brittisk bas! Jag kommer att skjuta dig!
Skjut inte! Vi är på samma sida!
Jag behöver hjälp, jag har talibaner efter mig. De är på väg.
- Hur många? - Hur många vadå?
Talibaner. Hur många?
Ska jag springa tillbaka och räkna? Jag vet inte, massor!
Ledsen att jag kom med trubbel i släptåg, men mitt problem blir snart ditt också.
- Är du sårad? - Träffad i sidan, ingen utgångshål.
Inte för att stressa, men du får lov att tro mig. Nu eller aldrig.
- Hur mycket ammunition har du? - Bara ett magasin.
Jag hämtar min ammunition först, så drar vi och gömmer oss.
- Vadå, var är resten av förbandet? - Inte här.
- Det är jag och min avbytare här. - Fan i helvete.
- Ni har fungerade kommunikation, va? - Typ, signalen kommer och går.
Bara den håller länge nog för att begära evakuering. Var är den?
Vi kan använda radion i humveen där.
Hur gör vi med dem?
Vi håller oss tysta, gör anropet. Sen tycker jag fan att vi dödar dem.
Funkar.
Hur illa skadad är du?
Jag klarar mig.
Låg profil.
Jag måste få ut kulan ur mig rätt snart.
- Vill du ha radio eller operation? - Radio.
- För helvete. - Ni behöver bättre uppkoppling, va?
Ja. Jag måste starta om routern.
- Var är den? - Vid masten.
Så klart. Det lär bli rätt kärvt.
Jo.
- Så? - Så jag får väl gå.
- Du, vad heter du? - Rana.
Noah.
Vi inleder vår meditation för att påminna dig om
att ditt sanna jag är icke-rökarens.
Känn den hälsosamma energin flöda genom din kropp.
Du är bergen. Du känner dig avslappnad.
Du känner dig lugn. Du känner dig stark.
Andas.
Bra gjort av dig att genomföra den här meditationen för att påminna dig om
att ditt sanna jag är icke-rökarens.
Fan...
För helvete.
Gaje. Gaje.
Jag vet, jag vet. Men jag fick dem åt dig.
Nu tar vi ut kulan ur dig.
Så där.
Så.
Fan.
Okej. Det här kommer att göra ont.
Tror du? Det är inte första gången.
Kom igen.
- Dra upp tröjan. - Okej.
Jaha...
Kalla händer.
- Special Forces, va? - Vad är det med oss?
- Ni älskar att skjuta varann. - Bara få ut den.
Beredd? Går in.
Fy fan.
- Känns det bättre? - Ja, jag mår perfa nu.
Prata med sköterskan på vägen ut, hon ger dig en klubba för att du varit duktig.
Kul.
Du, jag beklagar att din vän dog.
Tack. Han var en bra karl.
Ja. Jag hade skålat för honom om jag hade haft nåt kvar.
Kan du berätta varför han dog?
Varför vill de åt den där?
Det är styrchip till rätt tunga robotar som min grupp transporterade.
Vi avbröt en affär på svarta marknaden och tog dem och ett gäng guld.
Fan.
Vi blev överfallna på vägen tillbaka, och resten av min grupp dödades.
Jag lyckade dra mig ur med de där.
Robotarna är värdelösa utan dem. Titaniumhöljen, så de kan inte knäckas.
Var och en har spårsändare, så även om vi gömmer dem så hittas de snart.
Så du säger att det inte är över än på länge?
Ja, det är typ vad jag säger.
- Lösningar? - Vi tar en bil och kör så långt vi kan.
Säkert. Det är en talibankontrollerad region, vi dör inom några timmar.
- Då har vi bara plan B. - 'Plan B'?
Det är en satellittelefon i ett av fordonen jag lämnade.
- Där robotarna är? - Ja.
- Där talibanerna är? - Ja.
Herregud!
Jag skulle lätt ha gått själv, men har liksom ett hål i sidan.
- Okej, visa mig vart jag ska gå. - Okej.
Vafan?
Fan vad de dröjer.
Sluta kvida. Säger Bartlett att det är okej så är det okej.
De får skriva det på din grav när de hängt oss för förräderi.
Det var HK.
- Det är alldeles för riskabelt nu. - Sage? Håll käften.
Nej, han har rätt. Vi har ju guldet. Robotarna är en återvändsgränd.
Vi borde dela upp guldet och dra härifrån.
- Vi borde åtminstone rösta om det. - Det är jag med på.
Här röstas inte om nåt. Vi avvaktar.
Låt dem hämta chipen.
Vi släpper inte allt för att tjäna några timmar.
- Och när våra 'vänner' blir skjutglada? - Det blir de inte.
Berömda sista ord.
Vad ska vi göra med HK till dess, då?
Jag snackar med Amir och säger åt honom att sätta fart.
Satellittelefonen är borta!
Fan.
Uppsittning, nytt läge! Vi drar efter honom.
Vad har hänt här?
Okej.
Jo, förresten, din grupp. De är inte döda.
Va?
Vi måste rädda dem.
Nej, de är inte döda för att de samarbetar med talibanerna om robotarna.
Det går ju bara inte ihop.
Nej, så klart. Varför skulle en grupp välutbildade och underbetalda soldater
sno en last guld och sälja några robotar?
Jag hörde dem snacka. Och de är på väg hit.
- Hur många? - Vet inte. Skynda dig att ringa.
Fan ta Afghanistan.
Allvarligt, om jag aldrig mer ser ett berg så är det för snart.
Utkiksposten borde vara högt nog för att få signal.
Okej. Hur mycket ammunition har vi?
250 patroner.
Då måste alla sitta.
- Lägg av. - De är visst här.
Jag får inte betalt nog för det här.
Vi gör det inte för pengarna.
Eller hur.
Hämta din telefon själv.
Nu måste vi reda ut en sak: Jag gillar inte dig eller ditt lilla skitland.
Framförallt litar jag inte på dig.
Så om du vill ha robotarna som vi sa, då går du in.
Hindra dem från att använda telefonen, och ta tillbaka chipen.
Jag och mitt folk stannar här och skyddar lastbilen. Uppfattat?
Det är ju tur att jag gillar dig.
Lugn, vi fixar det här.
Johnson. Upp på utkiksposten med ditt gevär.
- Får du skottläge på Noah, så tveka inte. - Uppfattat.
Ni skyddar lastbilen.
Asen kommer att försöka blåsa oss så fort de fått tag i chipen.
Jag vill bara gå i pension.
Vi har sällskap. En massa folk.
De ska få se hur vi ser på objudna gäster.
- Du är en objuden gäst. - Sant.
Jävla Gurkhas.
Vi vet att basen är tom! Hela enheten är på patrull 65 km härifrån!
Som bäst är ni väl två eller tre kvar?
Överlämna soldaten, så ger vi oss av och ni slipper dö i onödan!
- På plats. Målet syns inte till. - Uppfattat.
- Håll koll på Amir också. - Uppfattat.
Mål i sikte med en till.
- Slå ut båda två. - Uppfattat.
- Var fan kom det ifrån? - Prickskytt. Johnson, gissar jag.
Han är ju ett as. Bara så att du vet.
Jag håller med.
Vi bör ta utkiksposten. Jag drar till mig deras eld.
Offrar du livet för en ädel sak?
Funderar på det. Vänta tills de följer mig, sen kör du.
Visst.
Hur går det, Johnson? Jag börjar bli otålig här.
Noah är ur sikte.
Han kan vara på väg mot utkiksposten, kom.
- Har han satellittelefonen? - Repetera, kom.
Har han telefonjäveln?
Amir och hans män är på väg mot er. Repeterar: Amirs folk på väg mot er.
Håll utkik, allihop.
För helvete. Jag går ut och kollar runt.
Jag tar Noah och chipen.
Skulle en Gurkha ställa till så jävla mycket?
Jag måste ju få träffa den snubben.
Johnson: Hörbarhet frågas, kom.
- Vad? - Jag ser rörelse.
- Jag ser inget. - Det är precis...
Hitta hangaren och lasta över grejerna i en ny lastbil. Jag är strax tillbaka.
- Vart fan ska du? - Jag ska döda Amir.
Kom igen!
Amir!
Skjut inte!
Okej, det var ett misstag. Men vi har fortfarande affärer att slutföra.
Hur då?
Du behöver mig för att slutföra affären, min köpare är bara med om jag lever.
Vet du?
Jag fixar en annan köpare.
Acorn 0A från Acorn 20, kom.
Acorn 20 från Acorn 0A: Sänd meddelande, kom.
Min enhet har gått över. Repeterar: Min enhet har gått över.
- Hör du? - Försöker sälja robotar till talibaner.
Jag har styrchipen. Många fiender på plats.
Begär omedelbar evakuering, kom.
Vi har er position.
Repetera, kom. Sa du 80 minuter?
Skit!
- Det förändrar inget. - Det förändrar för fan allt!
De vet vad vi gjort, hur ska vi förklara det?
Jag tänker.
Vi måste in, döda asen och dra.
Kan ni idioter hålla käft och låta mig tänka?!
Få hit Espinosa!
Herregud. Jag kunde ha dödat dig.
Trevligt att ses, ja.
- Körigt på jobbet? - Det kan man säga. Alla talibaner döda.
Jag såg.
Lyckades du nå ut?
Ja. 80 minuter.
Härligt, särskilt nu. Ammunition slut.
Jag också.
Allvarligt, vi behöver bara hålla chipen gömda tills de kommer.
Det finns tunnlar under basen. Tänkta som skyddsrum.
Det kan funka.
Nedgången är i en av containrarna på gården. Men nyckeln är i dagrummet.
Då är det väl bara att gå, då.
Aj som fan.
- Hur illa är det? - Jag överlever.
Inte så säkert.
- Du har slut! - Jo.
Men jag orkar länge än. Gör ni det?
Nej.
Jag är ärligt talat rätt körd.
Men jag har ju honom.
- Alltså, nästa gång du hälsar på? - Ja?
Ring först.
Gå in. Nedgången till tunnlarna är längst in i containern.
- Du, då? - Nån måste ju rädda dig.
Bara gå. Dra ned luckan och håll dig undan.
- Försök att inte dö. - Ja, detsamma.
- Var är Noah? - Jag vet inte.
Okej.
Hallå! Vi har en present åt dig.
Chipen? Va? Var fan är chipen?
Vi såg inte till Noah eller chipen,
men det här aset lär veta var de är.
Bind honom, så kommer jag.
Sen hjälper du Sage att lasta robotarna i den här lastbilen. Jag vill dra inom 60.
- Uppfattat. - Sätt fart.
God morgon, solstråle.
Det där ska väl inte vara nödvändigt. Vad säger du?
Du får hoppas att hon bundit mig bra.
För kommer jag loss ur stolen dödar jag er med den.
Vet du vad jag ser i dina ögon?
Ledsen. Du är inte min typ.
Jag ser noll fruktan. Du är visst inte det minsta rädd, va?
Vi tränas så.
Fortfarande ingenting.
Få se nu, då?
Fascinerande. Ni är visst tuffa som fan, va?
Jo.
Jag dödar henne först.
- Verkligen? - Japp.
Och sen kör jag upp hennes huvud i arslet på dig.
Vi har mycket gemensamt, vi två.
Jag kollade igenom dina grejer, hoppas att det var okej?
Din farsa var väl också Gurkha? Hur har han det som pensionär?
Dra inte in honom.
Låt mig gissa: Armén snålar med pengar nu när han inte längre riskerar livet.
Svårt att få det att gå ihop.
Klarar knappt hyran.
Och nu kör du samma grej. Det sorgliga är att sen blir det likadant för dig.
Pank och tigger allmosor.
Känns det rimligt?
Du riskerar livet för ditt land.
Din far riskerade också sitt liv. Men för vad?
Gör det dig inte arg?
Där ser du. Samma här. Samma med alla oss.
Hur ersätts vi för att snorungar ska kunna sova tryggt om natten
i vetskapen om att de slipper uppleva det vi genomlidit?
Vi tar bara saken i egna händer, tar hand om de våra.
Är det så illa?
Ni saknar ära.
Kommer ära att hålla din farsa varm i vinter? Förse dina ungar med kläder?
Betala din jäkla elräkning?
'Ära' är lögnen de säljer på er, bankar in i er,
så att ni ska slåss för att de rika ska fortsätta vara rika och ni vara kanonmat.
Och när du är för gammal för att strida får du en medalj och ett tal om ära.
Sen skiter de i dig.
Jag kan erbjuda nåt mycket bättre. Jag kan ge din familj ett helt nytt liv.
Det finns mycket mer än så.
Bara visa oss var Noah och chipen är. Sen drar vi.
Sen kan du leva gott så länge du lever.
Jag måste ringa ett samtal. Lasta över guldet.
Vi har chipen inom tio minuter.
Det är jag. Amir är död.
- Då blir det ingen affär. - Nej, vänta.
Chipen och robotarna är kvar. Sänk inte en bra affär över en död mellanhand.
Okej. Kom ensam, annars blir det inget.
- Men min grupp... - Jag förlorade folk, du får släppa folk.
Vill du ha pengarna så kör vi, men kom ensam eller håll dig borta.
Var?
Vet inte. Jag kom inte ned hit med honom.
Jävlas du med mig sätter jag en kula i skallen på dig.
Här.
Noah?
Bara kom fram nu.
Du klarar inte det här.
Allvarligt: Låt oss hjälpa dig.
Vi vill inte döda dig, precis som du inte vill döda oss.
Jag dödar er mer än gärna.
Hon stack med väskan.
Hon har chipen, det är slut.
Nej. Det är inte slut.
Farfar skulle ha gett sitt liv för äran.
Det skulle far också, och det skulle jag.
Tunnlarna leder till lagerhangaren. Vi kan fortfarande stoppa dem.
Ni är helt jävla galna, ni Gurkhas. Det vet ni, va?
Jo. Vi vet.
Bartlett!
Du är sårad.
Ja. Och de dödade Trevors.
- Jag förstår. Är det chipen du har där? - Jo.
- Allihop? - Ja, det tror jag väl.
Det var väl en jävla tur.
Kan du köra?
Ja.
- Var är Sage? - Just, ja.
Jag dödade honom.
Sista.
- Missa inte. - Nej då.
Och skjut mig inte.
Ska göra mitt bästa.
För helvete.
Det blir visst ingen deal, då?
Kom igen, killar. Inte leka kurragömma.
Vi kan göra upp som män.
Se på er.
På väg att dö mitt ute i ingenstans. Och för vad?
Jag finner ingen glädje i det här.
Du skulle ha tagit emot guldet.
Varför ger du dig inte bara?
För att jag värdesätter ära.
Tack.
Du hade inte behövt göra så här.
Jo.
Det gjorde jag.
Allt bra? Kan vi få en stund för oss själva?
Det var väl det.
Jo, det var väl det.
Säkert att du inte ska komma med oss? Få rejäl vård?
Jo...
Kolla under din madrass när vi lyft.
- Varför det? - Bara gör det.
Du tänker väl inte försöka kyssa mig nu?
Kapten Brand.
- Jag måste ställa några frågor. - Ja, sir.
Guldet bak i lastbilen. Enligt uppgift skulle det vara några tackor till.
Vi har sökt av hela området, men inte hittat nåt.
- Känner ni till nåt om det? - Nej, sir. Ingen aning.
ÄRAS DEN SOM ÄRAS BÖR
Översättning: Henrik Brandendorff