"VÄNNER" VISADES I TIO SÄSONGER MELLAN 1994 och 2004
SEN SISTA AVSNITTET HAR DE SEX SKÅDESPELARNA BARA SAMLATS EN GÅNG
FRAM TILL I DAG...
- Det var det. - Ja...
Jag antar det.
Måste ni åka till huset direkt eller kan ni stanna en stund?
- Vi kan stanna en stund. - Ska vi gå och ta en kaffe?
Visst!
Var då?
17 ÅR SENARE
Vad fint det är. Kolla.
Jösses...
Det är så många avsnitt som bara...
Lisa spelade gitarr där, Jen och jag kysstes här...
Och i pilotavsnittet när mitt paraply fälls upp... Lägg av.
Var är alla? Jag vill ju träffa dem.
Herregud.
Det där Ijudet...
Det här är det enda jag bryr mig om. Hej!
- Hej. Vad gott du luktar. - Du med.
Har man sett...
- Skulle de inte ta bort den där? - Jo.
- Den var här i början... - Men den var i vägen hela tiden.
- Förlåt, nu avbröt jag dig. - Nu är den i vägen igen.
Nej, det vet jag inte.
Ibland kanske det är avsiktligt...
Det här är helt galet.
- Nu hör jag nån. - Hon börjar gråta nu.
- Floosh! - Joo!
Det här är fantastiskt.
- Hej. - Hur mår du?
Jäklar, alltså.
Så märkligt... Var är näsdukarna?
- Vad gör ni här? - Vi väntar på dig!
Herregud... Hur mår du? Där är du ju. Och du!
Hej. Big Blue!
Det här är otroligt.
Kolla.
Minns ni när vi fick plats i dörröppningen?
- Jag ryser. - Så märkligt... Kolla där borta.
Har man sett...
Finns Courteneys repliker kvar på bordet?
Vet ni vad det knäppa är?
Jag såg det och frågade. "Sköt dig själv", sa hon.
Innan tagningen suddade jag ut alltihop.
Hon blev så arg på mig.
- Hon la manus i diskhon också. - Det minns jag.
- Det Iåg alltid manus där. - Det var Courteneys.
Smart gjort. Men gud!
- Är det sant? - C.C!
- Grät ni också? - Ja.
Det är klart att jag gjorde.
Hur mår du?
Ja, det är värre än man kunde ana. Du luktar verkligen gott, Court.
- Hej. - Herregud, så galet...
- Minns du den kvällen? - Va?
Jag minns inte vilket avsnitt det var-
- men du hade många repliker och hade övat hela veckan.
Du skrev ner allt på bordet-
- och när jag frågade vad det var sa du åt mig att sköta mig själv.
- Innan tagningen suddade jag ut allt. - Vad elakt!
- Varför gjorde du så? - Jag ville jävlas med dig.
Jag la alltid mina manus här bland äpplena.
- Det visste inte jag. - Jag har lite problem med minnet.
Nu kommer Matthew Perry.
- Hej! - Hej, Matt!
- Matty! - Flooshy! Hej.
- Alltid lika sen. - Hej, kompis!
- Hej, Cox Two. - Matty!
- Hur mår du? - Bra.
- Kolla på oss. - Helt sjukt.
- Känns det inte mindre? - Nej.
- Det känns likadant. - Har väggen alltid varit lila?
Du har gått och blivit knäpp.
- Det här är helt otroligt. - Ja, alltihop.
Det saknas en sak. Kakburken är hemma hos Lisa Kudrow.
Tog ni med er nåt härifrån? Jag tog en neonfärgad kaffekopp.
Jag har bollen till fotbollsspelet. Folk undrar vad det är.
- Varför tog du inte hela spelet? - Det gick ju sönder.
- Vad är det där, då? - Så såg det ut innan det förstördes.
- Om man går tillbaka... - Jag måste se den här serien.
- Den var bra. - Jag har originalbollen.
- Den hade sina Ijuspunkter. - Verkligen.
Vad snälla ni är.
Tack så mycket för att ni är här i kväll.
Ärligt talat hade ju ingen nåt bättre för sig.
- Nu ska vi ha kul. - Då kör vi.
- Är vi taggade? - Ja!
För första gången på många år... En varm applåd-
- för Jennifer Aniston, Courteney Cox, Lisa Kudrow, David Schwimmer-
- Matthew Perry och Matt LeBlanc!
Skådespelarna från "Vänner"!
Ni får klämma ihop er.
- Har man sett - här är ni ju. - Hej!
Hej, James Corden!
Ni anar inte hur fantastiskt det är att vara här med er nu.
Vi sitter faktiskt framför den berömda fontänen-
- som är med i introt.
Den är väldigt vacker, men också väldigt högljudd.
Det blir svårt att intervjua er här...
Vänta lite. Kolla nu, vilken makt jag har.
Vänta.
Fixat.
- Då så... Jag vet. - Vad du kan.
Tänk om vi hade vetat att man kunde göra så...
Hur mår ni? Det har varit en omtumlande dag för er.
Hur känns det att sitta här tillsammans nu?
Det har varit helt fantastiskt.
Vi bara fortsatte där vi slutade - som vi alltid gör.
David, hur har det varit för dig?
Känslosamt och väldigt kul, faktiskt.
Efter att chocken över att vara i samma rum hade lagt sig-
- föll vi bara in i samma gamla...
...skämtsamma ton. Vi är ju som en familj.
- Vi har regredierat. - Ja, det har vi gjort.
Hur ofta hörs ni?
Vi hörs absolut, men kanske inte varje dag.
Vi har en väldigt nära relation efter... den här serien.
Vi är väldigt tajta-
- så om nån ringer, så svarar man. Vi finns där för varandra.
Matthew, vem brukar inte svara?
Det är aldrig nån som ringer mig.
Nu ska ni få lite fakta.
Mina vänner, ni spelade in 236 avsnitt.
De visades i över 220 länder.
"Vänner" var den mest sedda komediserien i sex hela säsonger-
- med ett genomsnitt på 25 miljoner tittare i veckan.
52 miljoner människor såg det sista avsnittet.
Serien har setts över 100 miljarder gånger-
- på alla slags plattformar.
Den här kvällen är en hyllning till det.
Serieskaparna är här i kväll.
Marta Kauffman, David Crane och Kevin Bright.
Där sitter de som skapade serien.
Jag har producerat och ibland regisserat "Vänner".
Jag heter Kevin Bright.
Jag är medskapare, producent och manusförfattare.
Jag är medskapare och producent, och heter David Crane.
Marta och jag bodde som unga i New York.
Vi ingick i en sammansvetsad grupp vänner.
Vi bodde i New York och försökte försörja oss och hitta kärleken.
"Det skulle bli en bra serie. "
Vi inspirerades av släkt och vänner-
- och vi döpte Chandler efter en vän. Vi hämtade inspiration ur våra liv.
Vi fascinerades av tanken på att det skulle handla om gruppen-
- inte om en huvudperson med vänner, utan om vännerna som grupp.
Alla karaktärerna var lika viktiga och det var nåt helt nytt.
Pitchen var att den handlade om tiden i livet när vännerna är ens familj.
- Är det här vår lägenhet? - Ja.
- Jag visste att du skulle göra så. - Du knackade väl aldrig?
Bara när det är återförening.
Oj... Bjälken är tillbaka!
Nu minns jag skämten när nån kom ut från badrummet.
"Men fy!" Det var alltid du som skämtade om sånt.
- Har du varit i andra lägenheten? - Vad finns här?
Kolla, fåtöljerna är kvar.
De här kan en person hantera-
- men på vår tid behövdes tre personer per kamera.
Fyra kameror... Den koreografin var otrolig.
Minns du avsnittet när vi aldrig reste oss ur fåtöljerna?
Pizzorna är på väg. Jag sa ju att vi inte behövde resa oss.
När vi hade läst igenom manus sa du:
"Det här är så korkat. " Och jag sa: "Ja, visst är det briljant?"
Sen hade vi skitkul.
Tänk om vi måste kissa.
Jag avbeställer läsken.
- De sitter i sina fåtöljer. - Är det sant?
- Det är så fint att se dig. - Fantastiskt.
Schwimmer? Du vet avsnittet när ni kastade boll?
- Ni fick aldrig tappa den. - Det minns jag inte.
Jag ska fråga killarna. Det var en Nerf-boll, tror jag.
Hörni?
Minns ni när ni kastade boll till varandra och aldrig fick tappa den?
- Ja. - Då var det ni som kastade?
- Alla blev inblandade. Schwimmer... - Han minns ingenting.
Ska vi gå och käka eller ska vi se hur länge vi kan kasta bollen?
Vi kör på bollen.
- Så här gamla är vi... - Den där minns jag!
Den är så tung.
- Vi måste kolla på logerna! - Den här är för alltid Jennifers.
Mitt trägolv!
- Ni åt lunch ihop varje dag. - Ja.
- De första åren åt vi alltid ihop. - Ja.
- Vi kollade alltid på avsnitten ihop. - Vi var oskiljaktiga, allihop.
- Det stod ett stort bord här... - Allt känns så litet.
Men så kan det ju inte vara - vi har ju inte vuxit.
- Tala för dig själv... - Käften.
Vi måste prata om favoritavsnitt. Vilka är era?
Jag gillar Thanksgiving-avsnitten-
- men även det när vi förlorade lägenheten. Frågesporten, embryona...
- Ja, det där med embryona. - Frågesporten var riktigt kul.
Och hemsk.
Tror ni att ni känner mig och Rachel bättre än vi känner er?
Det gör vi ju.
- Vad är det värsta Monica vet? - Djur i människokläder.
Rätt svar.
Vilket namn står på adressetiketten?
- Chandler Bing! - Nej!
Det står faktiskt "miss Chanandler Bong".
- Om vi vinner måste tuppen bort. - Intressant!
Om vi vinner... får vi er lägenhet.
- Vad jobbar Chandler Bing med? - Han är transpo... Transponster!
Det finns inget som heter så!
Okej. Det är dags för frågesport.
Varje lag måste svara på några triviafrågor.
Kategorierna är "Rädslor och saker man retar sig på"-
- ... "Historia"... - Nej!
..."Litteratur" och "Allt är relativt".
Nu singlar vi slant om vem som börjar.
- Ni måste välja sida. - Förlåt.
Krona!
- Det blev klave! Killarna börjar. - Då så.
- Jag bara... - Nu kör vi.
- Vilken kategori? - Historia.
Rachel skrev ett brev till Ross-
- som han skulle läsa innan de blev ihop igen.
- Hur många sidor Iångt var brevet? -18!
- Jäklar. -18 sidor...?
- Fram- och baksida! - Rätt!
Bra!
Här är brevet.
- Vem fick poäng, då? - Jag!
- Tjejer, välj en kategori. - "Allt är relativt"!
Vem är det som pratar?
Det där är min apa!
- Mr, mr... - Hinkle?
- Nej... - Vad heter han, då?
En gång till!
- Vi kan! - Det är han som bor där nere.
- Och han heter...? - Mr Rickles.
- Jag vet! Jag vet! - Vad fan! Det är inte din tur!
Kan den hemliga rösten komma fram?
Det här är Larry Hankin som spelar mr Heckles.
Jag sa Larry Hankin!
Ni är skyldiga mig en katt och en våffla.
Larry Hankin!
- Jag borde faktiskt få poäng... - Er tur.
- Litteratur. - Bra val. Litteratur...
Hur många erogena zoner menar Monica att kvinnokroppen har?
- Sju! - Courteney, är det rätt svar?
Ja! Sju.
- Då så. Tjejer? - Historia.
Jaha... Jag kommer att behöva hjälp med den här frågan. Mina herrar?
Just den här barbershopkvartetten-
- framförde ett meddelande till Rachel från Ross.
Fyll i det som saknas i sångtexten.
Vi vill gratulera till ditt nya jobb
Det dröjer inte förrän du är boss
Och vem ska alltid va ditt stöd? Jo, din käre pojkvän...
- Ross! - Är det inte Ross?
Känns det som rätt svar?
"Det är fint att ha en pojkvän Jo, din kära pojkvän Ross"
"Pojkvän Ross?" Är det rätt svar?
- Det är fint att ha en pojkvän - Jo, din käre pojkvän Ross
Ross!
Tack, killar!
"Vänner" är speciellt för att varje karaktär är så stark i sig.
Var och en hade ensam kunnat bära hela serien.
REESE WITHERSPOON OSCARSBELÖNAD SKÅDESPELARE
Hej. Är Rachel här? Jag är hennes syster.
När min agent frågade om jag ville spela Rachels syster-
- undrade jag om jag hade vunnit på lotto.
Är det här den bortskämda systern eller den som bits?
- Pappa tänker inte ge mig mer pengar. - Nu vet jag.
Det roligaste var att jag fick-
- vara med i en scen i lägenheten när Joey säger...
- Läget, då? - Nej!
Den repliken är så känd, och jag var så glad.
Jag fick se en känd karaktär säga sin mest berömda replik. Lägg av.
Phoebe! Vi kan prata med Phoebe!
Monica, Phoebe och Rachel är alla huvudpersoner var för sig-
- men när de är tillsammans skapas kvicka replikväxlingar-
- och fantastisk personkemi.
- Okej, då... - Nej! Vi lovade att aldrig säga nåt.
De skulle aldrig förstå.
Vi måste. Det äter upp mig inifrån!
De var roliga, medryckande och kände verkligen sina karaktärer.
Och så jobbade de så bra ihop. Det var verkligen kärleksfullt.
- Monica... brände sig på en manet. - Så, ja!
Jag brände mig... Det var riktigt illa.
Jag kunde varken stå eller gå!
Vi var tre kilometer hemifrån och var rädda och ensamma.
Vi trodde inte att vi skulle klara oss.
Jag hade så ont.
Och jag var trött efter att ha grävt det stora hålet.
- Då kom Joey på en sak. - Då kom Joey på en sak.
Jag hade sett en sak på Discovery Channel.
Vänta lite nu. Det där såg jag med.
Det handlade om maneter och att om man...
Kissade du på dig själv?
Så där får ni inte säga! Ni fattar inte.
Jag trodde att jag skulle svimma av smärta.
Jag försökte, men jag kunde inte böja mig åt det hållet, så...
Nu kollar Monica på Joey...
Ja, jag ställde upp!
Min vän behövde hjälp. Jag skulle kunna kissa på er allihop.
Men... jag klarade det inte.
Jag fick scenskräck.
Jag ville, men pressen blev för stor, så jag...
...vände mig till Chandler.
Joey skrek: "Gör det - gör det nu!"
Ibland kan jag höra rösten på natten.
Jag brukar ropa från andra sidan väggen för att skrämma dig.
- Slut. - Vad roligt.
Minns ni första manusuppläsningen? Det var första gången vi träffades.
- Jag minns bara vad du hade på dig. - Helt otroligt.
Jag minns inte vad killarna hade på sig.
- Vad hade jag på mig? - En vit, lite hippieaktig blus.
Du klädde dig som Phoebe.
Courteney hade en rosa Fred Segal-topp med vit linning.
Jag minns bara att det var då jag träffade alla för första gången.
- Minns du inte vad jag hade på mig? - Nej, men du var den första jag såg.
Jag tänkte bara: "Nu fattar jag varför jag har gått miste om roller. "
"Här kommer han - hunken som ska spela Joey. "
Och sen hörde jag er läsa... Det var så mäktigt.
- Det minns jag också. - Alla var perfekta i sina roller.
Det minns jag bäst.
Rollsättningen var mycket svårare än vi trodde.
Vi träffade... hur många skådespelare som helst.
Många konstellationer innefattade inte just de här sex personerna.
Då hade det blivit en helt annan serie.
David hade provspelat för en annan av våra serier ett år tidigare.
Hans slokörade uttryck gjorde intryck på oss.
När vi skapade Ross såg vi honom framför oss.
Vi ville träffa David, men han hade slutat med tv.
Han hade dåliga erfarenheter från en annan tv-serie-
- och ville bara spela teater.
Vi fick böna och be: "Vi har skapat den här rollen för dig. "
Vi skickade presentkorgar...
Jag minns inte några presentkorgar. Vi skickade väl bara manus?
Vi lovade honom att det här skulle bli bättre än hans förra jobb.
Och han... sa ja. "Då har vi den första. "
Många provspelade för rollen som Phoebe, men...
...ingen var bra.
Samtidigt producerade min man Jeffrey "Galen i dig".
Han sa: "Jag har hittat Phoebe. Hon spelar servitrisen Ursula. "
Vill ni ha nåt annat? Jag ska hämta er nota.
- Jag har den här. - Just det.
Man ser en början till Phoebe där-
- men i "Galen i dig" var hon inte lika sympatisk.
Lisa kom in och var klockren.
Hon var allt vi hade hoppats på och lyfte dessutom rollen.
Lisa Kudrow var den andra vi bestämde oss för, direkt efter David.
Vi trodde att vi hade flyt-
- men 2,5 månader senare hade vi inte hittat fler.
Matt LeBlanc hade elva dollar på fickan när han kom på audition.
Eller nio, men mycket var det inte.
Vi träffade många killar som vi tyckte var duktiga-
- och som var tjejtjusartypen, men ingen var rolig.
När Matt läste replikerna kändes de plötsligt roliga.
Han hade inte jobbat så mycket, bara med nån enstaka serie.
Matt provspelade på NBC mot en annan skådespelare-
- och fick rollen som Joey.
Det roliga var att den andra skådespelaren också fick en roll-
- som Iåtsas-Joey, ironiskt nog.
Hur är läget?
Nej, nej, nej! "Läget, då?"
"Läget, då?" Fan, Carl. Ut i trapphuset med dig.
Vad minns ni från era auditions?
Jag hade varit där flera gånger, men på min slutaudition-
- hade jag med mig en kompis som skulle hjälpa mig med replikerna.
Han sa: "Handlar serien bara om att vara vänner?"
"I så fall borde vi gå ut och dricka. "
Och jag tyckte att det var en bra idé.
Jag vaknade mitt i natten hemma hos honom och behövde gå på toa.
Jag reste mig upp för snabbt... Varför berättar jag det här?
Jag tuppade av, som man gör...
...och ramlade och slog näsan i toalettstolen.
En stor köttbit lossnade från näsan och när jag kollade i spegeln-
- tänkte jag: "Herregud, jag ska ju gå på slutaudition. "
Jag hade en stor sårskorpa på näsan.
Marta Kauffman frågade vad som hade hänt.
Jag sa som det var och fick jobbet, så...
- Där ser man. - Visst var det så?
David, på den här tiden spelade du mycket teater.
Vad var det som lockade med "Vänner"?
Marta och David var tydliga med-
- att de hade skapat Ross med min röst i åtanke. Jag tänkte...
En insekt!
- Är den borta? - Nej, nu är den där!
Nej, det där var bara lite ludd.
- Vad var det för nåt? - Är den borta nu?
- Nu är den borta. - Jag måste bara säga...
Det viktigaste är...
...att vi hanterade det där snyggt.
- Du reagerade som Phoebe. - Jättekul.
Det var mycket mer intressant än det jag höll på att berätta.
Det var svårt att hitta nån till rollen som Monica.
Vi tyckte egentligen att Courteney skulle passa som Rachel.
När vi träffade Courteney Cox-
- sa hon att hon inte passade som Rachel.
Hon tyckte att hon liknande Monica mer, och det hade hon rätt i.
Courteney tillförde sån glädje till rollen.
Hon hade varit med i en Bruce Springsteen-video-
- och spelat mot Michael J. Fox, så folk visste vem hon var.
Hon var inte så känd att all fokus hamnade på henne som stjärna-
- men allt Courteney bidrog med gav Monica ett helt annat djup-
- än vi inledningsvis hade tänkt.
Jag trodde att Chandler skulle vara lättast att hitta.
Det är en så okomplicerad roll med vanliga, hederliga skämt.
Jag tänkte att det skulle bli lätt-
- men vi träffade mängder av skådespelare och ingen var rolig.
Vi hade jobbat med Matthew i "Dream On".
När Matthew läste replikerna slog det gnistor om dem.
Replikerna fick liv.
För första gången i hela rollsättningsprocessen-
- såg vi karaktären framför oss, och visste att han var rätt.
Men vi hade ett problem - han hade redan skrivit på för en annan sitcom.
Den handlade om bagagehanterare i framtiden, på LAX.
Det lät... helt galet.
Ha så trevligt i Los Angeles.
I Griffith Park är det trevligt att ha picknick.
Tack. Ni är väldigt oviktig.
Nån från Warner Brothers var på inspelningen av "2194"-
- och tänkte: "Det här kommer aldrig att funka. "
"Låt honom vara med i 'Vänner'. Det ordnar sig. "
Och där hade vi vår Chandler.
Och jag vill bara ha en miljon dollar.
Han gör replikerna till sina egna. Han är en skicklig komiker.
Rachel var svårast, och det var den sista karaktären vi rollsatte.
Hon skulle kunna vara väldigt osympatisk.
Det är en självupptagen och bortskämd karaktär-
- som i fel händer blir nån man inte gillar.
Vi träffade otroligt många kvinnor.
Vissa kom på audition iklädda brudklänning...
Vi blev inte riktigt förälskade i nån av dem-
- och vi behövde ju känna det Ross skulle känna.
Sen dök Jennifer upp.
Hon hade samma problem som Matthew.
Hon hade redan skrivit på för serien "Muddling Through".
Ska ni äta er biff eller bråka med den?
Den skulle ju vara blodig.
- Hur ofta har vi biff på menyn? - Nästan aldrig.
Precis. Nu har vi ju fixat biffen.
De hade redan spelat in sex avsnitt, så det var mer än ett pilotavsnitt.
Vi tog en stor risk när vi gav henne rollen-
- och valde att konkurrera med hennes andra serie.
Vi spelade in de tre första avsnitten av "Vänner"-
- när den serien fortfarande visades.
Om CBS hade fortsatt med den-
- skulle vi ha fått spela in de tre första avsnitten på nytt.
Jennifer hade en sån värme, ärlighet och äkthet.
Hon fick en att känna att allt Rachel gjorde var okej.
Jag hoppades att det inte skulle vara nåt problem.
Matthew och Jen, ni var med i andra serier.
Jen, vilket var ditt första intryck av de andra skådespelarna-
- när du träffade dem då det var klart att du skulle vara med?
För det första... Jag hade gjort massor av misslyckade pilotavsnitt.
Jag gjorde ett om året och trodde att det var det man skulle göra.
Jag minns att jag satt med de andra fem och tänkte-
- att de och manuset var så bra att jag bara måste vara med.
Jag gick med svansen mellan benen-
- till producenten för serien jag höll på att spela in-
- och bönade och bad om att få hoppa av.
"Jag älskar den andra serien, men jag har inget emot er serie. "
"Jag älskar de andra skådespelarna och har jättekul. "
Han sa att han kände till den serien-
- och att den inte skulle göra mig till stjärna.
"Den här serien kommer att göra dig till stjärna. "
- Så var det med det. - Producenten är här i kväll och...
- Okej, nu är det killarnas tur. - Vi tar "Allt är relativt".
I Las Vegas hittar Joey sin handtvilling.
Visst skulle man väl betala bra för att se de här händerna-
- i nåt nöjessammanhang?
Om du går nu hugger jag av mig handen och ger den till dig.
Titta på de här händerna...
Vem är Joeys handtvilling?
- Nummer två. - Rätt!
- Thomas Lennon! - Fint att se er.
Okej, nu är det tjejernas tur.
"Rädslor och saker man retar sig på".
Det finns ett meddelande på telefonsvararen.
Hör ni vems röst det är?
Matt, tryck på knappen.
"Hej. Jag är ögonläkare och ska äntligen gå i pension. "
"Jag vill gärna att ni kommer på min avskedsfest nästa vecka. "
- Tom... - "Hör av er. "
Tom Selleck.
Nej, herregud, det sa jag inte! Du såg så besviken ut.
Kan den hemliga rösten komma fram?
Tom Selleck!
Vill du sätta dig? Kul att se dig.
- Du har en bonusfråga, Tom. - Ja.
Monica valde Chandler framför Richard.
Vad jobbade Chandler med?
Herregud...
- Tänk igenom det. - Han var "transponster".
- Det var så vi förlorade lägenheten. - Fick vi reda på det?
- "Transponster" Iåter bra. - Det är inte rätt.
Jag sa: "Det finns inget som heter så". Sen förlorade vi.
Här kommer svaret.
Ingen vet.
- Är det svaret? - Ja.
- Tjejerna borde få poängen. - Jag också.
- Vänta lite här nu... - Vi sa ju att ingen vet.
Tjejerna vinner!
När serien började fick den ett otroligt genomslag.
När började ni känna att det här var på väg att bli nåt stort?
När andra säsongen skulle börja kändes det helt annorlunda.
Folk började hälsa på en, vilket gjorde att man blev rädd.
"Vad vill du?"
Det är ingen som förbereder en på hur det ska bli.
Jag minns en grej... Det var mitt i veckan. Jag minns inte veckodagen...
- Måndag, tisdag, onsdag... - Så mycket vet jag.
Jag hade på nyheterna. De hade delat upp skärmen i sex rutor.
Alla visade våra hus från luften i direktsändning.
Jag tittade och fattade ingenting. Jag hörde helikoptern ovanför huset.
Jag tittade... ordentligt på skärmen. Mitt tak såg inte klokt ut.
När helikoptern hade flugit iväg klättrade jag upp på taket.
Jag hade en läcka och fick ringa för att få det fixat.
Det var bara de andra fem som visste hur allt det här kändes, så det...
Det fanns ingen annan man kunde prata med.
Vi fick det inpräntat i hjärnan att vi var en familj.
Ja, för våra familjer eller vänner kunde känna igen sig i det här.
- De stöttade oss, men... - Min familj var mer starstruck än...
De enda som verkligen visste hur det kändes var de andra fem.
Vi arbetade hårt med serien-
- men det var inte förrän jag befann mig på en flygplats...
Jag minns inte vart jag skulle, men de syntes på alla tidningsomslag.
Jag tänkte att det var helt galet.
Signaturmelodin gjorde succé på en radiostation.
När jag hörde den i bilen tänkte jag att serien var nåt alldeles extra.
Vi var på omslaget av Rolling Stone. Och det här var en tv-serie!
De blev symboler för sin tid. Jag vet inte när det hände.
Jennifer är så snygg. Frisyren passar henne jättebra. Fantastiskt.
En gång när jag släppte av barnen stoppade min rabbin mig-
- och frågade när Ross och Rachel skulle bli tillsammans.
Var vi än var kom det tusentals personer.
Det var värsta Beatleshysterin. Alla skrek. Det var galet.
"Vänner" började sändas runt om i världen på 18 olika språk.
JAPANSKA
SPANSKA
FRANSKA
Oavsett om jag åkte till Jordanien eller Indien kollade alla på serien.
Mamma köpte alla dvd:er när jag gick i grundskolan.
"Vänner" hjälpte mig att lära mig engelska-
- och jag lärde mig saker om livet och sann vänskap.
Vi älskar "Vänner"!
"Kan jag ha mer kläder på mig?"
"Mina ögon!"
"Rotera!"
"Håll käften!"
Illaluktande katt, illaluktande katt Vad ger de dig för mat?
Ursäkta, ursäkta! Hörni, högljudda killar.
Vi blev fans när vi började på college.
Vi vågade inte prata med tjejer, men serien stärkte självförtroendet-
- så att vi fick nya kompisar, särskilt tjejer.
Bra där!
Mitt favoritavsnitt är när Monica friar till Chandler.
När jag hade sett det visste jag att jag skulle fria på samma sätt.
Jag är singelmamma. Kvinnor förväntas gifta sig med första bästa.
Men som kvinna måste man få ta kontroll över sitt eget liv.
När jag hade sett avsnittet började jag tänka-
- att jag också kan ta kontroll över mina relationer.
Vi är förlovade!
För ett år sen klagade min pappa på-
- att han inte kunde lyfta portföljen med vänster hand.
Dagen därpå fick han veta att han hade den dödliga sjukdom MND.
Jag var deprimerad och hade det jättejobbigt.
Jag gick inte ut på en vecka och kunde inte äta.
Det blev en väldigt kämpig tid för mig.
Den enda personen jag har älskat närmade sig döden för varje dag.
Jag Iåste in mig i ett rum och stirrade upp i taket i timmar.
Jag hade självmordstankar.
Jag var en gaykille som ville ha Jennifer Anistons frisyr.
Jag kände mig väldigt ensam ibland.
"Vänner" var serien jag kom hem till.
"Vänner" var... De var mina vänner eftersom jag inte hade några.
Och... Jag kan inte...
De var skälet till att jag vaknade varje dag. De kändes som mina vänner.
Oavsett vilka problem man har skrattar man när man ser "Vänner".
Precis som Chandler hittade jag min Monica.
Jag ska inte gråta.
Vad fint!
De har ingen aning om vilken inverkan de har haft på folk.
De ska veta att de har räddat människors liv. Jag är en av dem.
Och för de som inte gillar serien, bara...
Du är precis som Joey.
Du kommer in till mitt rum, säger konstiga skämt och gapskrattar.
Du är Joey och en gnutta Phoebe.
MALALA OCH HENNES BÄSTA KOMPIS VEE AKTIVIST OCH NOBELPRISTAGARE
Vee älskar "Vänner".
Nu vet jag hur det känns att vara beroende av en serie.
Vi kollade på den ihop.
Jag blev stolt när jag fick henne att också bli beroende.
- Vi kollade hela kvällarna. - "Vänner" förde vänner samman.
Okej, allihop!
Ett av mina favoritögonblick är avsnittet med dansnumret.
Ross och Monica ska visa upp sin favoritdans.
Jag vet vad vi ska göra för att få komma upp på scen.
- Vårt dansnummer! - "Vårt dansnummer!"
Fem, sex, sju, åtta!
Det där på slutet...
Under kvällen får publiken ställa frågor.
Det är många fans här.
Är det nån som vill fråga skådespelarna nåt?
Där har vi en kvinna som vill fråga nåt.
"Vänner" var en otrolig serie för er, men fanns det nåt ni inte gillade?
Det var upplyftande...
Fanns det nåt ni inte gillade när ni spelade in serien?
- Apan. - Och apan.
Marcel? Allvarligt?
- Jag var rädd för apan. - Jag älskar apan.
- Inte David. - Ni behövde inte röra den.
- Va? Jo! - Nja...
Berätta.
Först vill jag säga att jag älskar djur. Jag älskar primater.
Jag är djurälskare.
Men...
Grejen var...
Apan var såklart dresserad-
- och skulle göra saker i precis rätt ögonblick.
Men det som hände...
Vi hade planerat olika grejer-
- men det blev alltid fel eftersom apan inte gjorde det den skulle.
Vi fick ta om eftersom apan gjorde fel.
- David är fortfarande arg. - Det hände hela tiden.
Vi skulle få till nåt roligt skämt-
- men apan gjorde fel så vi fick ta om.
Kan du inte vara lite allvarligare?
Du behövde inte handskas med det där.
När apan vilade och väntade på att vi skulle filma satt den på min axel.
Djurskötaren kom fram och gav den larver att äta.
Apan satt på min axel och tog lite larver-
- delade på dem och åt upp dem. Sen gjorde han så här...
Jag fick aplarvshänder överallt... Så det var dags för Marcel att...
Dra åt helvete, liksom.
Jättebra fråga! Vi fick ett bra svar.
Okej... Jag tror att vi har en fråga...
Det sitter ett par i publiken. Har ni nån fråga?
Ja, det har jag.
Mina damer och herrar - mr och mrs Geller!
Christina Pickles och Elliott Gould!
Elliott och Christina, vad minns ni från den tiden?
- De var väldigt trevliga mot oss. - Väldigt jordnära och äkta.
Vi älskade det eftersom de älskade oss.
En dag när vi kom till inspelningen sa de: "Våra föräldrar är här!"
Det var rörande. Vi kände oss verkligen som deras föräldrar.
Vi oroade oss faktiskt ganska mycket för dem.
Elliott sa att vi betedde oss som deras föräldrar.
Det kändes så. De är så fina.
- Vi älskar er! - Tack för att ni är här i kväll!
Jag är nog mest lik Monica eftersom jag är städgalen.
DAVID BECKHAM INTERNATIONELL FOTBOLLSIKON
Jag reser mycket och bor på hotell, så jag har mycket dödtid.
När jag saknar min familj kollar jag på "Vänner", för då blir jag glad.
Apelsinjuice och nåt som ser ut som cider.
Mitt favoritavsnitt måste vara när alla gör sig i ordning...
Det är fett! Jag drack fett!
Ross vill att alla ska skynda sig. Han ska hålla tal och är nervös.
- Ni är inte klara. - Det är en halvtimme kvar.
När Chandler går på toa sätter sig Joey i Chandlers fåtölj.
När han kommer tillbaka går allt utför.
- Du tog min plats. - Vad då "din" plats?
- Jag satt där. - Och sen gick du.
Jag åkte inte till Spanien direkt.
Till slut får Chandler tillbaka den, men Joey tar med dynorna.
- Vad gör du? - Du sa inget om dynorna.
- Dynorna är ju det viktigaste! - Och jag tar det viktigaste med mig!
Det är ett sånt där avsnitt som jag brukar kolla på när jag är lite Iåg.
Då börjar jag nästan gråta av skratt.
Om du gömmer mina kläder sätter jag på mig allt du äger.
Herregud!
Kolla in mig! Jag heter Chandler. Kan jag ha mer kläder på mig?
Kanske om jag inte hade skippat kallingar...
"The One Where Nobody's Ready" filmades i realtid, som en pjäs.
Det är varmt med alla kläder. Jag ska nog inte göra några utfall.
Man behövde göra flaskavsnitt som inte kostade en förmögenhet-
- och där man inte behövde bygga nya scener.
Hur får man till handlingen när allt ska ske i samma rum?
Vad var det som hände när din axel gick ur led?
- Det var när vi bråkade om fåtöljen. - Det var ett av de bästa avsnitten.
Ja, jag minns! Det var brandmän med i det avsnittet.
- Nej, förlåt. - Det fanns brandmän på plats.
Det kom brandmän för att hjälpa Joey. Förlåt.
Men du får gärna berätta det igen.
Det var länge sen jag hade så kul.
Chandler och Joey hade bråkat om fåtöljen. Joey slängde sig i den.
Vi filmade det tre gånger och allt gick toppen.
Varför skulle vi spela in det en fjärde gång?
Ska jag sätta mig i Mattys knä?
Jag skulle hoppa över bordet och snubblade.
Benen åkte upp i luften och axeln gick ur led.
- Ska vi se när axeln hoppar ur led? - Ja, det kommer här.
- Jag vill inte se hans smärta. - När jag ställer mig upp gör det ont.
Varsågod, börja!
- Nej, hände det precis där? - Har det redan hänt?
- Nej, du drar i fel arm! - Nej, det är den andra armen.
- Nej, det blir värre! - Fan...
Vi väntar ett ögonblick.
- Är det på riktigt? - Ja, det gjorde ont.
Jag trodde att nån försökte dra i den.
- Ja, bryt. - Bryt.
Vi fick ringa efter ambulans så att han kunde åka till sjukhuset.
Vi fick avsluta inspelningen. Vi kunde inte filma andra scener-
- eftersom alla sex karaktärer var med i samma scen.
Minns ni att de fick skriva in mitellan i manuset?
Joe, det var därför dina föräldrar sa åt dig att inte hoppa i sängen.
Vi tog med det i avsnittet.
Vi väntade tills han mådde bra innan vi filmade klart avsnittet.
Sa du till läkaren att det var för att du hoppade i sängen?
Det som började som det enklaste avsnittet tog längst tid att filma.
Det fanns en sak vi gjorde inför varje avsnitt, men inte den kvällen.
- Vår gruppkram. Gjorde vi inte den? - Gjorde vi inte den?
Nej, inte den gången. Jag vet inte varför.
Det var för att publiken hade väntat på oss och vi bara ville köra i gång.
Det var nog därför.
- Det var tidigt i serien. - Väldigt tidigt.
Sen tänkte vi kanske inte fortsätta med den, men då sa han "jo".
- "Inget mer får gå sönder. " - "Vi måste göra gruppkramen. "
Sen gjorde vi den alltid.
- Vi tittar på var vi gjorde den. - Vi går till den lila dörren.
- Här gjorde vi den. - Ja, ungefär här.
- Vi gör den. - Vänta, ska jag vara med?
Det var alltid en härlig atmosfär vid inspelningen. Mycket energi.
Det var häftigt. Det skulle bli show.
Det var en kul kväll men en väldigt jobbig sådan för oss.
Vi lyssnade om det var nåt skämt som publiken inte gillade.
Då försökte vi komma på nåt bättre.
- "Det är en buffé som har problem. " - "För att jag ska äta upp allt. "
Vad sägs om: "Nu kan jag vinna tillbaka mina pengar"?
Den gillar jag. Toppen.
Kevin, det blir några ändringar. Är ni redo?
Var är servitrisen? Jag är vråIhungrig.
Det är buffé, kompis.
Nu kan jag vinna tillbaka alla mina pengar.
- Jag gillade energin från publiken. - Jag också.
Det kändes som att spela en pjäs varje vecka.
När de skrattade åt nåt tänkte jag:
"Om ni tyckte att det där var kul, vänta bara på nästa replik. "
Det kändes upplyftande.
- Eller också kunde allt falla platt. - Kom och sätt dig.
Det kändes som att jag skulle dö om de inte skrattade.
Det är inte sunt att tänka så.
Om jag sa en replik och inte hörde nåt skratt kunde jag börja svettas-
- och få krampanfall. Så hemskt var det.
- Det har du aldrig berättat förut. - Så kändes det varje kväll.
En av de gånger då vi var mest lyhörda för publiken-
- var när vi spelade in i London och Monica och Chandler Iåg i sängen.
Varsågod, börja!
Jag ska gifta mig i dag!
- God morgon, Ross. - Jag ska gifta mig!
Tror du att han såg mig?
- Publiken blev helt galen. - Vi bara lät dem fortsätta.
Din tur.
Vi skojar bara.
Han sa att jag skulle säga så!
Det var nog då vi började tänka annorlunda kring deras relation.
Den ursprungliga planen var att de skulle ha sex i London.
Att det var nåt som bara hände som vi sen kunde spinna vidare på.
Men publikens reaktion fick oss att inse att det fanns mer att hämta.
Vi fick vara lyhörda.
Det där har jag aldrig gjort med dig förut.
Det där var säsongsfinalen så vi hade tid att fundera på det.
Men det var ett stort ögonblick och vi visste att vi måste utforska det.
Det utvecklades från ett engångsligg i London-
- till nåt mycket större.
Jag är kvar på Londontid. Räknas det?
- Ja, det gör det. - Bra.
Då visste vi fortfarande inte hur Iångt det kunde gå.
Vi tänkte att de kunde ses i smyg, vilket resulterade i roliga scener.
Det är jag. Jag kommer in.
Det har varit en Iång dag.
Jag älskar när Monica och Chandler försöker dölja att de har haft sex.
MINDY KALING SKÅDESPELARE/MANUSFÖRFATTARE
Tack för att jag fick komma.
De vet att det kan räcka med en rolig scen för att det ska bli jättebra.
Sånt är roligare än repliker.
Rach...
Pheebs...
Vi ses!
De är jättebra på fars.
Vad fan handlade det där om?
Monicas och Chandlers hemlighet är kul-
- eftersom tittarna känner till den men inte karaktärerna.
Det här var när alla fick reda på det.
"Den fula, nakna killens lägenhet. "
"Phoebe och Rachel har följt med Ross. Lägenheten är tom men fin. "
Herregud! Jag älskar lägenheten. Visst är den otrolig?
Varför har jag inte fattat hur bra den är?
Det beror på att man bara ser den stora nakna mannen.
Fantastiskt. Skynda dig att fylla i en ansökan, annars hinner jag före.
Du såg ut precis så där.
Otroligt nog så ska jag Iåna den fula, nakna killens toalett.
"Hon går ut. Phoebe tittar ut genom fönstret. "
Titta, där är Monica och Chandler! Hallå!
"De står tätt ihop och börjar ta av varandras kläder. "
"Phoebe blir chockad. "
Chandler och Monica!
- "Rachel ser samma sak som Phoebe. " - Herregud!
Chandler och Monica!
Mina ögon!
- Phoebe! Det är ingen fara. - De gör det!
Jag vet. Jag vet faktiskt att jag vet.
Jag vet! Och Joey vet det, men inte Ross, så du måste sluta skrika.
Vad är det som händer?
- Vad är det? - Inget!
Vi är så glada att du ska få lägenheten!
- Den är faktiskt ganska fin. - Ja, den är ganska fin!
Kom hit, kom hit!
Bli inte för ivriga. Det var länge sen jag gjorde det här.
Jag borde vara Phoebe. Okej.
Illaluktande katt, illaluktande katt Vad ger de dig för mat?
Illaluktande katt, illaluktande katt
Du rår inte för det
De tar dig aldrig till veterinär
Och du inte deras älsklingsdjur är
Du luktar inte som rosen Och får alla att rynka på nosen
Hej!
- Jag gick på gatan och hade min... - Gitarr.
- Behöver du hjälp? - Ja. Jag tror det.
"Smelly Cat" är en av mina favoritlåtar.
- Får jag testa den? - Gärna.
Illaluktande katt, illaluktande katt Vad ger de dig för mat?
Illaluktande katt, illaluktande katt
Du rår inte för det
- Inte illa. - Lät det bra?
- Ja, jättebra. - Tack så mycket.
De tar dig aldrig till veterinär Och du inte deras älsklingsdjur är
Du luktar inte som rosen
Och får alla att rynka på nosen
Illaluktande katt, illaluktande katt Vad ger de dig för mat?
Illaluktande katt, illaluktande katt
Du rår inte för det
Illa-, illa-, illa- Riktigt illaluktande katt
Du rår inte för det
Illa-, illa-, illa- Riktigt illaluktande katt
Du rår inte för det
Illaluktande katt, illaluktande katt Vad ger de dig för mat?
Illaluktande katt, illaluktande katt Du rår inte för det
Illaluktande katt, illaluktande katt Vad ger de dig för mat?
Illaluktande katt, illaluktande katt Du rår inte för det
Tack! Toppen.
Men det är fortfarande bäst när jag sjunger ensam.
- Ja. - Oj, du hörde...
Får jag säga en sak? Tack för att du var den du var i serien.
Du var lite speciell och den som var sig själv.
Tack, och tack för att du är dig själv. Nu börjar jag gråta.
- Vissa säsonger har jag inte sett. - Samma här.
- Jaså? Jag har sett alla avsnitt. - Det har nog jag också.
Michel och jag tittade på säsong fyra som jag trodde att jag hade sett...
- Gillar du att kolla på avsnitten? - Han gör det. Jag blir generad.
Varför det? Du är ju så bra!
Jag hade inte sett serien på 17 år-
- men min dotter började nyligen titta på den och då trillade jag dit.
När jag tittar... Jag har svårt för att se mig själv-
- men så känner jag med allt jag gör.
Jag tycker inte att mitt skådespeleri är trovärdigt-
- eftersom jag vet att det inte är på riktigt. Det är ju jag som spelar.
- Men det är ju ditt jobb. - Det känns konstigt att se sig själv.
Det är konstigt.
Men jag var så stolt över att få göra serien med er.
Vissa grejer blev jättebra.
När jag tittar på avsnitten skrattar jag högt i varje scen-
- eftersom ni är så roliga.
Det där med skinnbyxorna... Det gick häromdagen.
Jag satt i köket och åt middag med Marina.
"Vänner" gick på tv. Det råkade vara avsnittet med skinnbyxorna.
Jag sa till min dotter: "Kolla nu. Det här är så kul. "
"Kolla David... " Och det var så himla kul.
Varenda liten grej. När du drar upp byxorna och slinter med handen-
- och slår till dig själv i huvudet
Jag känner dig. Det var så uträknat. Inget skedde av en slump.
Jag har sett hur du får ihop det. Det var genialt.
Jag är inte säker på exakt vem, men jag vet att jag är en Geller.
Jag är extremt anal, neurotisk som fan-
- och har alldeles för tajta byxor.
KIT HARINGTON-GELLER PRISBELÖNT SKÅDESPELARE
Jag tror att en anledning till att "Vänner" är så roligt-
- är att de sex skådespelarna är mästare på fysisk komedi.
I en scen har Ross bestämt sig-
- för att inte betala för hemleverans av en soffa.
De börjar bära soffan uppför trapporna och får snabbt problem.
Det kommer inte att gå.
- Sväng! - Vi kan inte svänga mer.
Schwimmer börjar säga åt dem att rotera.
Så där, ja. Rotera! Rotera!
Rotera! Rotera!
Håll käften! Håll käften! Håll käften!
Det är en så enkel scen.
På pappret är det bara tre skådisar som bär en soffa uppför en trappa.
Det är kanske en dialogsida-
- och ingenting antyder nåt extremt komiskt.
Men det de gör när de bär soffan är nåt av det roligaste jag sett på tv.
- Okej. Nu kör vi. - Rotera!
Rotera!
Okej, bryt.
Minns ni vilken färg på markeringen ni hade?
- Gul. - BIå.
- Jag kollade aldrig. - Det gjorde du visst.
- Jag använde hörnet här. - Du snubblade varenda gång.
- Vad hände? Jag minns inte. - När du snubblade...
- Han sprang in, tittade på den... - Nej, jag snubblade på den där.
- Han snubblade varje gång. - Du sprang så fort du kunde.
Andra gången kom jag in och tittade, så här...
Jag sprang. "Pheebs, kolla här!"
Pheebs, kolla här!
Tredje gången välte jag stolen.
Pheebs! Kolla här, kolla här!
Men herregud!
- Det är lugnt. - Förlåt!
Sista gången dök du upp.
Jag bara: "Nån får skratt. Det klarar jag inte. Det måste jag också få."
- Pheebs! Kolla här, kolla här! - Åh, Soap Opera Digest.
Snömannen är en riktig charmör.
Snömän är charmörer. Det är därför...
Bloopers.
Snömannen är en riktig charmör.
Snömän är charmörer. Det är därför det inte finns några bilder...
Han får inte spela på vårt bröllop! Alla drar!
Det blir som när han rappade på min butt mitzva.
Din butt mitzva...?
Tackar.
Va?
Hur ska man kunna hålla sig för skratt?
Helt kört.
Hur mycket har du som funkar? Inget? Okej.
Jag fattar inte... Jag tittade rakt på dig. Förlåt.
- Jag fattar inte att Emma sover än. - Jag vet, vad ska vi göra?
Jag vinner!
Vad fan är det där?
Beredda?
Jag vinner.
- Vad är det där? - Det är eld, för fan, din idiot.
Spelet är över. Ta av dig morgonrocken.
- Okej då... - Nej! Stäng den!
Det var din idé, Matty. Minns du?
Hon bär brickan till läkaren, för annars dör folk.
Åh, nej.
- Ditt skratt, Lisa... Herregud. - Det är världens bästa skratt.
- Så fint. - Det mest smittande Ijudet.
Det var så roligt med bloopers.
När ni ser tillbaka... Vem hade det mest högljudda skrattet?
- Lisa Kudrow? - Jag kan inte rå för det.
- När Lisa skrattar... - Herregud!
Hur kan ni inte säga mig?
Maggie Wheeler, allihop, som Janice!
Matthew, om du sätter dig där. Kom hit, Jen.
Maggie, du kan sätta dig på armstödet.
Tack för att du kom, Maggie. Underbart.
Nu snackar vi lite om Janice.
- Var kom Janice... - ... ifrån?
Jag fick auditionanvisningarna via fax.
Det stod "snabbpratande New York-bo". "Henne känner jag", tänkte jag.
Jag är uppväxt där. Hon finns i mig.
Du älskar mig, Chandler Bing.
- Det gör jag inte alls. - Du söker upp mig.
Nånting djupt i din själ kallar på mig som en mistlur:
"Janice! Janice!"
Du vill ha mig. Du behöver mig. Du kan inte leva utan mig.
Matthew Perry är så rolig. Så fort han öppnar munnen börjar man skratta.
Min karaktär måste skratta. Jag fixar inte en enda scen med honom annars.
Jag tittade på honom och bara... Och så var det med det.
Det var en stundens ingivelse. Tack för inspirationen, Matthew.
Men hur som helst - herregud!
"Vänner"- återföreningen! Och jag får vara med.
Tack så mycket! Maggie Wheeler, allihop!
Så härligt!
Det finns en väldigt speciell person som inte kunde komma hit i kväll.
Men han ville så gärna vara med att han gör oss sällskap via Zoom nu.
En applåd för James Michael Tyler!
Gunther i egen hög person, allihop!
- Hur är läget, allihop? - Hej!
Kul att se er! Vad fina ni är.
Berätta om din upplevelse av serien-
- och hur din karaktär utvecklades genom säsongerna.
Det var de mest minnesvärda tio åren i mitt liv.
Jag kunde inte ha föreställt mig en bättre upplevelse.
Alla var fantastiska, så roliga att jobba med. Jag kände mig speciell.
- Rachel? När fyller du år? -5 maj. Hur så?
Jag gör en lista på folks födelsedagar.
- Min är i december... - Ja, ja.
James Michael Tyler, gott folk! Gunther i egen hög person!
Tack.
Får jag ställa en lite fräck fråga?
Det är omöjligt att missa att ni alla var unga-
- snygga, framgångsrika skådespelare.
Det vore ofattbart om det inte förekom-
- romanser i verkligheten.
- Alltså, liksom... David? - Ja?
- Ja, alltså... - Första säsongen.
Första säsongen var jag jättekär i Jen.
- Jag... Och... - Det var ömse...
Vi var båda kära i varandra, men tajmingen var alltid fel.
En av oss var alltid upptagen, och den gränsen gick vi aldrig över.
Vi respekterade det, men båda...
Skitsnack!
Nej, nej!
Jag skojar, jag skojar.
Jag minns att jag sa till David en gång:
"Vad värdelöst det vore om första gången vi kysser varandra"-
- "blir på tv. "
Mycket riktigt. Första gången vi kysstes var på kaféet.
Vi fick utlopp för vår kärlek till varandra genom Ross och Rachel.
Är det nån mer som är mållös?
Den där scenen på kaféet, deras första kyss... Det var...
Jag såg det häromdagen och började gråta.
Spänningen gick att ta på.
Det var perfekt. Jag är glad att ni lät bli, för jag vet inte...
- Då hade ni spelat väldigt bra. - Det gjorde vi inte.
Inne på kaféet sent samma kväll.
Rachel ställer upp stolar. Ross kommer in, upprörd.
- Hej. - Det blev ingen katt.
Vad... intressant?
Nej, det är inte intressant. Det är verkligen inte intressant.
- Det är motsatsen till intressant. - Okej, jag fattar, Ross.
Du hade ingen rätt att säga att du haft känslor för mig.
Jag och Julie hade det toppen innan jag fick veta.
Jag hade det toppen innan jag fick veta.
Tror du att det är lätt för mig att se dig med Julie?
- Då skulle du ha sagt nåt tidigare. - Jag visste inte då!
- Varför sa inte du nåt till mig? - Det fanns inget bra tillfälle.
För du hade bara ett år på dig och vi hängde bara varje kväll?
Inte... Inte varje kväll. Och det var inte som att jag inte försökte.
Men det kom saker i vägen, som italienare, före detta fästmän-
- eller italienare...
Det var en italienare, okej? Ska du komma till saken?
Jag behöver inte det här nu. Det är för sent.
Jag är lycklig med nån annan. Det här tåget har gått.
Kan du bara trycka undan dina känslor för mig?
Jag har gjort det sen nian. Jag är skitbra på det.
Visst, gör det du, Ross!
- För jag behöver inte ditt dumma tåg! - Bra!
Bra!
Och vet du vad? Nu har jag fått ett avslut.
Han stormar ut. I vredesmod låser Rachel ytterdörrens tre lås.
Sen slutar hon, lutar sig mot bordet och sänker huvudet.
När hon tittar upp ser hon till sin förvåning Ross vid dörren.
Han tittar på henne.
De släpper inte varandra med blicken.
Hon går långsamt mot dörren, sen snabbare.
Hon låser upp första låset, andra, tredje...
...och försöker sen öppna.
Testa det längst ner.
Dörren går upp, Ross tar tag i henne och de kysser varandra.
Jag tänkte tillbaka på de två första åren...
När vi hade pauser mellan repen-
- hände det att vi låg och gosade i soffan.
Hur kunde inte alla fatta att vi var kära?
- Vi fattade. - Vi fattade.
Det säger ni nu. Tack.
Vi kunde inte göra nåt åt situationen.
Vilken tur ändå, för om det inte hade funkat-
- hade det nog inte blivit lika bra.
Jag ska ställa en enkel ja/nej-fråga till var och en av er.
Hade Ross och Rachel en paus?
- Absolut. Ja. - Ja.
- Ja.
Ja, vi hade en paus.
Japp.
Vi hade otroliga gästskådespelare i serien.
Personer vi alla beundrade så mycket. Danny DeVito...
Är det nån som har ringt efter lagens långa arm?
- Gud, vad rolig han var. - Det var så roligt.
- Herregud, Ben Stiller. - Ben Stiller.
Det var så roligt. Minns ni när vi gick över dit?
Vad kvackar du åt? Kvack-kvack! Kalle Träskalle!
"Din lilla kyckling... " Så roligt.
- Jag vet inte varför det var så kul. - Jag kunde inte sluta skratta.
- Och Julia Roberts. - Julia Roberts!
Vem gillade Julia Roberts?
Kom då.
- Din kille Brad. - Pitt tittade in en sväng.
Rachel Green...
Gud, vad jag hatar henne, Ross. Jag hatar henne.
Och förstås, en av mina idoler - Sean Penn.
- Får jag en kyss? - Okej. Sen får du säga vem fan du är.
Vi får manuset, och jag inser att jag ska vara en potatis.
Hej!
Halloween-avsnittet.
Jag hade knappt nån dialog med honom.
Jag tänkte: "Världens bästa skådis och jag är en jävla potatis. "
- Herregud, du är Spud-nik! - Ja!
Gift dig med henne.
Det har förekommit en del minnesvärda utstyrslar och utklädnader-
- under de tio säsongerna av "Vänner".
Vi tänkte ta en titt på några av dessa berömda utstyrslar-
- i kväll i "Vänner"- återföreningens modevisning. Musik, tack!
Mina damer och herrar, en varm applåd för Cara Delevingne!
Cara bär Rachels brudtärneklänning-
- från Barry och Mindys bröllop i säsong två. Kolla bara!
Rätt diskret för att vara en brudtärneklänning.
Här ser vi Ross skinnbyxor från säsong fem på Cindy Crawford!
Detta är Ross otroligt tajta byxor.
När han väl fått på sig dem fick han inte av sig dem.
Det har vi väl alla varit med om.
Det är dags för Spud-nik! Då tänker ni förstås på den enastående-
- Justin Bieber!
Hälften rysk satellit, hälften potatis.
Kolla bara! Justin Bieber, allihop!
Han lyckas till och med få det där att se coolt ut.
Nu kommer den kanske mest berömda utstyrseln:
Tomtens halvjudiska vän - julbältdjuret!
Cara Delevingne, gott folk, som julbältdjuret!
Herregud. Fantastiskt.
En höjdpunkt i hennes modellkarrlär.
- Kör hårt! - Underbart.
Och nu, iförd alla Chandlers kläder: Matt LeBlanc!
Hur gick det där till?
Du är så gullig. Herregud!
Kan han ha på sig mer kläder?
Snyggt, Matty!
Sista avsnittet av "Vänner" och avskedsfesten.
I kväll spelar de in sista avsnittet av sin legendariska sitcom.
Här står jag i Monicas och Chandlers lägenhet-
- där serien man måste se snart måste ta slut.
Serien handlade ju om tiden i livet då ens vänner är ens familj.
När man har egen familj är den tiden förbi.
I och med det blev det ett naturligt slut.
Det var viktigt att det skulle sluta lyckligt för alla.
Vi ville att Monica och Chandler skulle ha fått sina barn.
- Hej... - Hej!
Och att Phoebe skulle bli lycklig och få ett bra liv.
- Jag vill ha en. - Jaså?
Säg vilken så försöker jag smussla undan den.
Vi diskuterade om vi verkligen ville att Ross och Rachel skulle bli ihop.
- Rachel? - Jag är så ledsen.
Vi diskuterade tvetydiga slut där man kunde tänka att de senare...
Men det är "Vänner". Folk har väntat i tio år på att de ska bli ihop.
De måste få som de vill, men vägen dit måste vara oväntad.
Kan ni inte bara släppa av mig...
Nej, nej!
Herregud! Gick du av planet? Gick du av planet?!
Jag gick av planet.
Det var en tuff kväll.
Jag ville insupa varje ögonblick.
Jag ville inte att det skulle ta slut.
AdiÃ³s, arrivederci, au revoir. Tagning ett. Fem kameror.
Klappa.
- Ska vi gå och ta en kaffe? - Gärna.
Var då?
Och bryt.
Så fort det var klart...
Marta och jag tittade på varandra och jag bara bröt ihop.
- Det var många tårar den kvällen. - Otroligt att vi fixade att spela in.
Jag minns den stunden. Vi samlades längst ner i korridoren.
Det var fint. Det var intimt.
Jag blir rörd nu när jag tänker på det.
Det var inte bara slutet på en serie...
...utan även på tio års relationer.
Vi var stolta, men som med allt bra är det sorgligt när det tar slut.
Den kvällen, precis när jag hade sagt att vi var klara...
...började man direkt plocka undan miljöerna-
- eftersom ett pilotavsnitt skulle spelas in i studion dagen efter.
När allt plockades undan var det som att se sitt barndomshem packas ihop.
Det slutade med en spontanfest. Alla stannade kvar.
Vi beställde pizza och öl. Folk skrev sina namn på kulisserna.
Det var en otroligt fin och känslosam kväll.
Skrev vi här på slutet?
- Wendy. - Det gjorde vi. Carlos!
- Varför står det 2021... - Där är min!
- Vad är det? - "Här skiter jag. "
- Jag visste det! - Självklart var det du.
- "De bästa tio åren i mitt liv. " - Det är jag.
- Vad fint. - Jättefint. Inte lika fint som min.
Nu sitter ni här, alla sex.
Lisa, har du tänkt tanken att ni skulle kunna göra ett avsnitt till?
Eller en film? Är det nåt du ens skulle överväga?
Nej. Det har jag inte gjort.
Det är upp till Marta och David.
Jag har hört dem säga, och jag håller med...
De avslutade serien på ett väldigt fint sätt.
Allas liv var lyckliga. Då skulle de få riva upp allt det.
Annars skulle det inte finnas nån handling.
Jag vill inte att nåns lyckliga slut ska rivas upp.
Och att i min ålder vara helt ouppstyrd... Lägg av.
Nån gång måste man bli vuxen.
Vad tror ni att era karaktärer gör i dag?
- Rachel? - Rachel. Vi... Gifte vi oss?
- Vi säger att vi gifte oss. - Visst.
Vi gifte oss och fick några barn.
Du leker fortfarande med ben.
- Paleontologi, alltså. - Du är fortfarande paleontolog.
Joey skrattar alltid åt det. Leka med ben...
Leka med benen...
Ni lever lyckliga tillsammans och har barn. Monica och Chandler, då?
Monica är nog fortfarande en tävlingsmänniska.
Hennes barn har säkert gått ut skolan-
- men hon håller ändå i skolans kakförsäljning, engagerar sig...
Och du får mig att skratta varje dag.
Ville bara kolla att jag var med nånstans.
- Vad gör Phoebe? - Gift med Mike, bor i Connecticut.
De har barn. Hon var en förkämpe för sina barn som var lite annorlunda.
Och för alla barn som var lite annorlunda.
Hon drog i gång konst- och musikprojekt och sånt.
Vad gör Joey?
Han har nog öppnat en mackbar vid Venice Beach.
Jag önskar att det vore så!
Courteney Cox. Min syster i serien.
Jag kommer att börja gråta-
- men det här är sista gången som vi blir intervjuade som grupp.
Vi lär inte göra om det här om ytterligare 15 år.
Men så länge ska vi inte vänta med att äta middag ihop.
Nej, så länge ska vi inte vänta med att ses.
Jag har haft så kul i dag. Jag visste inte vad jag skulle vänta mig.
Jag visste att det skulle bli härligt att träffa de här fem.
Jag tänkte inte på hur det skulle kännas att vara tillbaka här.
Det är... rätt häftigt.
Jag gråter inte så här när vi ses och käkar middag.
- Nej, Jen gråter aldrig. - Det gör jag inte...
Det var en fantastisk tid. Allt föll på plats.
Vi blev bästa vänner som... Kemin, allt...
Det var livsomvälvande.
Inte bara för oss, utan även för tittarna.
Det är en fin känsla att bära med sig.
- Jag är så tacksam. Jag älskar er. - Och vi dig.
Sån är Courteney.
Det bästa sättet att beskriva det... När serien var slut...
Om man var på en fest eller nån social tillställning-
- och stötte på nån av de andra så var kvällen över.
Då satt man bara med den personen resten av kvällen.
Man bad sitt sällskap om ursäkt-
- men de fick förstå att det var en speciell person-
- som man tänkte prata med resten av kvällen.
- Så var det. - Jag gråter, för det är så sant.
Så blev det för oss alla. Det var bara så det var.
Nu börjar jag gråta.
- Jag har en näsduk här. - Tack.
- Den är covid-testad. - Är den covid-testad?
Översättning: Saka/Sverkel/Kyrö www.sdimedia.com