Är ni född här? Vilken tur ni har!
Och ni, vilken bransch är ni inom?
- Han? - Ja.
Ni?
Jag sa precis att ni är ung för att vara med på helgen för framgångsrika.
Den nya generation kan tydligen mer än man tror.
Inte sant, Edmond?
Jag tillverkar harpuner.
Harpuner för att jaga flugor.
En väldigt sofistikerad harpun. Den missar aldrig.
I landet som jag kommer ifrån är flugor... Det är ett stort problem.
Jag tyckte väl att ni hade en svag brytning. Ni är...?
Från Rumänien. Cu plăcere.
Ja, det där lite sorgliga... Den slaviska själen.
Melankolin ligger i blodet. Den kommer från min förfader. Greve Du Pal.
Dracula, om ni föredrar det.
Min far hade Detroit i sin hand, like that.
Han var en väldigt förmögen tillverkare av... How do you say?
Bilar, right?
Och ni tog över? Vad stolt han måste vara.
Gracias...
Jag började med haute couture strax efter min hustrus bortgång.
Carmen var en enastående tangodansös.
Tillsammans vann vi alla nationella mästerskap.
Francine kanske inte är så snabb, men det behöver man inte utnyttja.
Sanningen kan låta otrolig, men Dracula har funnits.
Jag visste det!
Som liten blev jag... stum, på grund av ljudet i verkstäderna.
Jag blev traumatized.
- Och nu är ni tvåspråkig! - Vilket var ert första ord?
'Däck'.
Underbart!
- Ni är den mest lättlurade av oss, Edmond. - Francine...
Sluta nu. Framför er står en ättling i rakt nedstigande led till Dracula.
Gör ni även i stora storlekar?
- Marie-Françoise! - Åh! Francine!
Ni borde ha fluga i stället. Fluga är tjusigt.
- Det är nog dags för er att gå. - Det har ni rätt i.
Hälsa alla likbärare från mig.
Tänk inte ens tanken. Hon kommer att få er att mista förståndet.
Det var jag som tog med henne, men hon låtsas som om jag inte existerar.
Jämfört med henne existerar ingen.
Vad heter ni?
Jean-Paul, om ni känner för det.
Antoinette! Ni ser ut som en Antoinette.
Ja, Antoinette är ju alltid bäst klädd.
Och dansar gudomligt för att glömma sin dysterhet.
Att ha samma namn livet ut gör en lite dyster. Kalla mig vad ni vill.
Jag har ett porträtt av en stilig preussisk kavallerist.
Ni har likadan frisyr.
Jag har varit jorden runt, men ingen har längre den frisyren.
Hur gör ni för att klippa er efter att Preussen försvann?
Mitt hår växer inte. Det har aldrig vuxit. Jag har sett ut så här i århundraden.
På allvar. Ni ser ut som kavalleristen som jag är kär i sen barnsben.
Nu när ni säger det minns jag ett fälttåg under min tid i kavalleriet.
Jag lät mig bli porträtterad efter ett grandiost slag.
Skämtar ni?
Min preussare har inte rörts sig trots att jag har dansat naken framför honom.
Er taktkänsla skulle kunna få en hel armé att resa sig.
- Från vem kommer den medfödda talangen? - Ni skulle inte tro mig.
- Berätta ändå. - Så här var det...
Min far var Joséphine Bakers oäkta barn.
Kors! Jag kände Joséphine väldigt väl.
- Säg inte att min farmor och ni...? - Jo.
Vi bodde på samma hotell i Paris under andra världskriget. Hon tog skydd hos mig.
Det var en vacker sommarnatt. Skräcken, hettan...
Vi kunde inte stå emot.
Du milde tid! Ni är kanske min farfar.
Jag har alltid vetat att vi är av samma skrot och korn.
Där är han!
För att vara tangodansör och änkling är ni väldigt lättfotad.
Ni är tydligen spanjor. Är ni även Don Quijotes barnbarn?
Tyvärr inte. Min mor var spanjorska. Hon gifte sig med en ungersk prins.
De emigrerade till USA strax innan jag föddes.
Det är en trovärdig förklaring.
Ni låter väldigt fransk. 'Världsmedborgare'...
- Jag vet inte längre vem jag är. - En bedragare är vad ni är!
Hur kom ni in?
Via den vackra entré. Och ni?
Kalla på vakterna!
Kom, Camille. Festen är över.
Ni hänger inte med, Charles. I dag heter jag Antoinette.
Känner ni den här mannen?
Nej, aldrig sett. Det skulle förvåna mig om han var bjuden.
Vi ska väl ändå inte slåss?
Sluta!
Var så snälla!
Den här mannen är alla män på en och samma gång!
Han är min farfar, Joséphine Bakers älskare
och Draculas ättling.
Han är allt man vill att han ska vara. Visst är det underbart?
Jag tror er, min kavallerist. Jag tror er...
Vi skulle bli ett fantastiskt äkta par.
Ni är verkligen stiligast av alla på den här tråkiga galan.
Sanningen är den... att jag är den mest bedräglige.
Jag är bara en futtig bilförsäljare och lever på min far.
Det är han som umgås med gräddan.
Han tvingade hit mig för att starta eget. Nu fick ni se hur sugen jag är på det.
Oroa er inte. Ni får komma in billigare. Jag är på rea fram till midnatt. Passa på!
- Ni kommer att bli förkyld, Antoinette. - Bara det inte är förkylt.
Kör fortare, så torkar jag!
Fortare! Annars kommer era lögner ikapp!
Mer! Ännu fortare! Fortare!
Låt oss gifta oss nu, innan vi glömmer det!
Som ni vill, Antoinette.
Jag svär inför Gud, den allsmäktige, den helige Ande och jungfru Maria
att älska och vårda allt som ni är.
Allt? Verkligen allt?
Allt. Verkligen allt.
Jag lovar att ledsaga er
livet ut, dag som natt, vart ni än går.
Överallt? Verkligen överallt?
Överallt, verkligen överallt...
Mina damer...
Antoinette!
Ja!
Ett ögonblick! Jag kommer!
Rumservice till...
Senator? Inte illa.
Allt bra? Inte för mycket yrsel högst där uppe i staten?
- Vad vill ni? - Oj!
Det är inte bra att vakna på fel sida.
Jag visste väl att vi skulle komma bra överens.
De hjälpte mig att bli gladare.
Jag trodde ju att jag hade en chans hos Camille.
Hon har försvunnit. Ni vet inte var hon?
Hon har gjort er en tjänst.
Hon virvlar vid kanten av ett stup. Hon ville inte att ni skulle falla.
Tyvärr har jag redan gjort det.
Kärlek kommer inte på beställning.
- Camille är rädd för att älska. - Då får jag visa henne att det går.
En svår uppgift. Hon växte upp i total misär.
Att gå hungrig påverkar inte bara magen, utan även hjärtat.
Hennes far var inte en av de trevligaste under kriget.
Befrielsen ruinerade honom. Hon hittade honom där han hängde i ladan.
Stackars älskling...
Hon lämnade hemmet strax efteråt.
Under några år överlevde hon på ett sjaskigt vis.
Jag har försökt hjälpa henne
men för att inte behöva något, har hon bestämt sig för att strunta i allt.
Ni kommer nog inte undan.
Jag vill inte komma undan.
Hjälp mig att hitta Antoinette, Jean-Paul, Camille, Bernadette...
Jag saknar dem redan förtvivlat mycket.
Jag vet, att vara med henne är som att kasta sig ut i dimman.
Jag skulle kunna hitta en normal hustru, ha ett välordnat liv
ta en drink före maten och lägga mig i tid
men vad tjänar det till om jag skulle gå miste om henne?
Hon är den enda i världen som får en att känna sig unik.
Helt och hållet unik.
När man är med henne
då kan man dö.
Det är tredje gången i dag. Vill du att vi ska gå i konkurs?!
Blommor är gratis. Det är bara att plocka dem.
Ska jag ge kunderna din lön med?
- Blommor är livet. Man säljer inte livet. - Du ska betala tillbaka.
Där har du!
Jag slutar!
Antoinette! Vänta! Camille!
Ska ni hämta rishögen? Nycklarna är i butiken.
Vänta! Allt mitt är ert. Vi är ju gifta.
Varför springer ni iväg? Jag har aldrig känt så starkt förut.
Så är det alltid i början, men om två dagar tröttnar ni.
Jag är nämligen nyckfull.
Jag avskyr vardagen, blir lätt uttråkad, har ett hetsigt humör, är svartsjuk...
Ni har inte monopol på katastrofer!
Jag är flickjägare, slösare, ljuger som en borstbindare...
Någon oärligare finns inte.
Visst, ni är en skojare, men jag är hopplös.
Jag är konstant lycklig eller sorgsen, aldrig lugn.
Ni kanske är dystrare än andra, men också lyckligare.
Ni har en väldigt tröstrik röst. Det är inte rättvist.
Vet ni vad?
Jag har aldrig varit förälskad innan jag mötte er.
Förvägra inte mig den utsökta upplevelsen. Ni är kvinnan i mitt liv.
Man gifter sig inte med kvinnan i sitt liv.
Oroa er inte. Mannen i ert liv är inte ens född.
Jag ska skapa honom åt er. Vi kommer att få en son
som vi döper till Gary, för jag älskar Gary Cooper.
Det är hemskt. Ni bygger större spanska luftslott än jag.
Spanien är vackert. Det är en strålande idé att bosätta sig där.
Vi kommer att ha världens vackraste slott, Antoinette.
Rita! Jag känner mig som en Rita nu.
- Trevligt att träffas, Rita. - Detsamma.
PARIS Nio månader senare.
Gör någonting! Kalla hit kavalleriet!
Georges! Hjälp!
- Vänta där ute! - Det går inte.
Det är opassande!
- Jag ser barnet. - Andas. Slappna av.
Det är en konspiration, Georges. Ingen berättar att det gör ont.
- Håll ut, Esmeralda! Håll ut! - Krysta!
Hjälp henne att krysta!
'Världens vackraste dag' för vem? Det är rena rama tortyren!
- Ni måste pressa nu. - Ge mig Hederslegionen!
- Ni får dem, Henriette! - Ser jag ut som en Henriette?
- Koncentrera er på barnet nu! - Georges...
- Ta mig härifrån omedelbart. - Det går inte. Inte nu.
Ingen fara, han klarar sig. Krysta nu!
Fortsätt hjälpa henne att krysta.
Han kommer tillbaka. Krysta nu.
Att oroa sig är något av det värsta som finns.
Innan jag träffade Camille oroade jag mig aldrig.
Nu oroar jag mig för allt.
Hon såg ut som ett lik där inne.
Lugn nu. Hon är mer hårdhudad än du och jag tillsammans.
Häromdagen var hon på kapplöpningsbanan, i vimlet, svärande som en karl.
I sitt tillstånd!
Men vinsten gav oss mat på bordet.
Är ni fortfarande panka?
Att vi var gifta gjorde mina föräldrar rasande.
Nu gör de allt för att vi ska gifta oss på rätt sätt.
Camille säger att vi är det
och jag får inte ett öre så länge som vi 'lever i synd'
Kan man leva på annat sätt?
Jag har inte bara fått en familj, utan även en vän.
Vad har jag gjort för att förtjäna dig?
Ur juridisk synpunkt är Camille snart ensamstående mor.
Jag hoppas faktiskt fortfarande.
Skitstövel...
Är det klart?
Man säger att livet inte alltid är roligt, men det hänger på dig, Gary.
Låt ingen diktera hur du ska känna, hur du ska vara.
Ingen. Hör du det?
För ingen är du. Det är vad man kallar för människans lott.
Och det är inte så hemskt som de säger, utan faktiskt enastående.
Om man är den man väljer att vara, blir man världens herre.
Det kan te sig skrämmande för det är en otrolig makt.
En del säger till och med att det bara är en illusion.
Men om du bestämmer att det är den enda sanningen, då blir det så.
Där är han! Ta honom!
PARIS 1967
Ta honom! Vi ska ta honom!
Erkänn att du ljuger! Det här är bara påhitt.
Katter och hundar är husdjur, inte fåglar med obegripliga namn.
Fröken Överflödig kommer från Numidien. Hon bor hos oss sen länge.
Hennes namn står i ordboken. Det betyder att hon inte behövs.
Det är du som inte behövs.
Du och dina tråkiga berättelser, din översittarattityd
och ditt sätt att prata som en vuxen.
Alla föräldrar öppnar sin post.
Fester med 300 personer varje kväll? Det är bara i filmer, idiot!
Inte mitt fel att ni inte har någon fantasi.
Sanningen kan ibland framstå som en märklig lögn.
Vem kan tro att du fortfarande kissar i sängen?
Vad snackar han om? Gör du det?
Och varför är han aldrig med på klassutflykterna?
För att han kissar på sig!
Det är bara sanningen som sårar.
Mamma?
Kom!
Den första. Den gör er drottninglik.
Käre stylist, ni är från vettet. Jag har burit den oräkneliga gånger.
- En drottning bär aldrig samma klänning. - Ett oförlåtligt misstag.
Oroa er inte. Ni vet mycket väl att jag förlåter er för allt.
Så där.
Den där är perfekt.
Spegeln är tyvärr mer objektiv än ni. Dess dom är hård, ibland grym...
- Jag liknar en ko i den. - 'Kodrottningen'.
Vad för drottning?
Nu är ni illa ute!
Jo, jo, jo!
Nej. Sluta!
Förklara nu vad som hände.
Berätta, ni kommer inte att bli straffad.
Ingen kommer att tvinga er att öppna posten, än mindre att titta på tv.
När verkligheten är banal och dyster
hitta då på en fin historia.
Era lögner är så bra. Det vore synd att inte få höra dem.
Då så, då kan jag berätta.
Det var en fruktansvärd jordbävning i eftermiddags.
- Jaså? Jag märkte ingenting. - Den siktade in sig på barn.
De är de värsta.
Marken öppnade sig mitt under algebralektionen.
Hälften av mina klasskamrater föll ner i hålet.
- Fröken var i upplösningstillstånd. - Hon måste ha blivit livrädd.
- Jag slängde mig efter dem. - Nej!
Jo. Jag fick skynda mig innan hålet stängde igen.
Men vilket mirakel fick upp er?
Min armstyrka. Och jag bar dem på min rygg.
Vilken hjälteinsats! Det är... Jag är mållös.
Jag gjorde bara min plikt. Det här blåmärket är ingenting.
Min älskling...
Din fantasidag är perfekt och saknar motstycke.
Och nu... berätta samma lögn, men tvärtom.
Berätta den verkliga orsaken till era bekymmer.
Lägg er smärta i mitt öra. Om ni talar tyst, gör det mindre ont.
- Är ni säker? - Jag tror det.
De där pojkarna är fruktansvärt elaka.
Och tanklösa.
Om de fortsätter att vara dumma, är det ingen som räddar dem nästa gång.
Vad sen ni är.
Men, Catherine... Jag kommer ju hem sent för att sluta tidigt.
Löften, alltid dessa löften
Gary lär bli änkling för tredje gången medan ni är på ert idiotjobb.
Hur mår frukten av vår kärlek?
General de Gaulles problem är hans näsa.
Puberteten kan inte ha varit lätt med en sån näsa.
I hans fall får man nog tala om övergivenhet, inte förbannelse.
Caipirowska!
Skitstövel är god vän med mina föräldrar.
Han har letat efter sin ryska flickvän i åratal
men fröken Caipirowska har aldrig behagat komma hit.
Då han är lite långsam, har han inte förstått att hon aldrig kommer.
För att hålla honom lugn ger vi honom en drink med mynta i.
Gary! Gary!
Kan du säga till dina föräldrar att jag vill prata med dem?
När de dansar är de på månen, fru Lampion. Det är för högt upp för ett samtal.
Det handlar om månadens el-och vattenräkning och den innan.
De lär glömma det även nästa månad.
Det är för att de inte tycker om att bli nedtyngda. De reser lätt.
- Jag med, men... - Nej, jag rö...
Parlamentet existerar inte mer. Vi får inte tro på dess andefattiga spel.
- Är de tvättade? - Nationen bryr sig inte, med all rätt!
Men parlamentet håller min familj vid liv.
Det är sant. Jag har skapat en lag helt och hållet åt honom.
Obligatorisk bilbesiktning, det är hans fel.
- Den kostar ju en förmögenhet! - Som ni håller på att dricka.
Vårt värdpar var panka när vi träffades. Georges jobbade inom bilbranschen.
Jag fick igenom den här lagen för att undvika olyckor
och rädda hans ekonomi.
Det var din present när du föddes.
Men det räcker inte livet ut om du slösar som du gör.
Vi unnar oss, Charles. Vi unnar oss.
Drick!
Ni lämnade leendet på dansgolvet, Camille.
Ni är den ende som får kalla mig det. Missbruka inte den rätten.
- Är något på tok? - Bry er inte om mig.
Ibland när jag är som lyckligast blir jag som mest dyster, utan förvarning.
Jag gör ju ingenting halvdant, Skitstöveln min.
Förlåt...
Det är väl priset som jag får betala.
Var inte dum. Ni är ovärderlig.
Om de mörka molnen skymmer horisonten länge
om de stänger till framtiden på ett olidligt vis
behåll det då inte för er själv. Lova det!
Jag lovar, men på ert förstånd, inte mitt. Det är säkrare.
Stör inte mamma för mycket. Hon kan berätta allt för fröken Caipirowska.
Gud förbjude!
Varför håller ni alltid i en cigarr utan att röka den?
- För då ser det ut som om jag tänker. - När ska ni röka den på riktigt?
Dagen då jag verkligen måste tänka.
- Ni ska väl inte arbeta igen? - Jo, som alla andra dagar i veckan.
Jag borde ha gift mig med ett barn, inte min farfar.
Då skulle jag träffa min make oftare, inte bara vänta.
Det hade nog inte gått. Man får inte gifta sig med barn.
Min kavallerist!
- Vänta! - Ja...
Gå inte hemifrån hungrig och dyster.
Då kan jag inte sova på hela dagen.
Sov gott, min Eurydike.
- Vi ses sen. - Ja.
Vad står på? Barn!
Vad är det? Lugna er!
- Rör den inte! - Får jag röra den?
Fröken Överflödig ville plötsligt utbilda sig. Det var hon som ville hämta er.
Det är grymt och farligt att gå runt med en fågel i koppel!
Oroa er inte. Fröken har aldrig bitit någon
och är snällare än djur med päls.
- Flytta på dig, då! - Lugna er!
Rör den inte!
Flytta på er!
Ursäkta mig... Jag skulle vilja tala med er.
- Är det här verkligen rätt tillfälle? - Jag ber om ursäkt, men...
- Jag är orolig för min son. - Det förstår jag! Han är slarvig.
På grund av er missar han hälften. Det är brottsligt att inte ha hum om tiden.
Är det därför som hans kamrater är dumma mot honom, för tidsuppfattningen?
Nej, Gary provocerar dem. Och det här med att nia alla konstant.
Att nia är en form av säkerhetsbarriär. Dessutom är det artigt, inte sant?
Ni hjälper knappast honom.
Visst är hon fin?
Han går bara på eftermiddagarna för på kvällarna lyssnar han på vacker prosa.
Ja, och... Och han diskuterar världen med senatorer och diplomater.
Han uppvaktar markisinnor och ofrälse.
Det är väl intressantare än idiotiska ungdomsböcker?
Då kan väl ni ta över lektionerna.
Ja, men självklart!
Ja. Ja, ja, ja! En lysande idé.
Jag skulle aldrig ha tvivlat på er.
Hjärtat mitt! Nu är det bestämt.
- Ni får gå i förtidspension. - Vad kul!
- Men... Tänk på hans framtid. - Jag vet vad jag vill bli.
Jag ska skriva historier. Mamma tränar mig varje kväll.
Författare, världens bästa yrke. Man jobbar hemma i pyjamas.
Tack!
Tack, mamma.
Jag älskar er.
Vad för er hit, mina älsklingar?
Vi firar att jag har slutat skolan. Världens yngste pensionär.
- Va? - Ja.
Jag blev väldigt förvånad när hans fröken föreslog det.
Men man hoppar inte av skoltåget bara så där.
Det går fortare med bil. Nu åker vi, gänget!
- Jag skulle ju ta upp problemen i skolan. - Ni kan inte göra allt.
Skolan var ändå jättetråkig, pappa.
Men ibland måste man ha tråkigt för att få ordning på tankarna.
Ni är väl inte seriös, Georges?
Jäklar! Jag höll på att bli det.
Full fart framåt!
- Håll i er, fröken! - Höger!
- Vänster! - Hjälp!
Tuta!
- Nej, jag vill inte. - Gör det nu!
Pensionärer har mer karies än andra.
- Nej! - Jo, ungen min.
Gör det nu. Jo, jo, jo.
Tack, sonen min. Ni är alldeles för vänlig.
Lite till
i ungefär 45 minuter till.
Det kommer att lösa sig.
Vi kommer på något. Det gör vi alltid.
Vad har du gjort?
Har du sålt verkstan bara så där?
De snabbaste bedrägerierna är de bästa. Och summan gör att vi klarar oss ett tag.
Men konjukturen, ditt lån, företaget... Det är inte rätt tillfälle.
- Vi är försiktiga. - Ja, för det är ni ju bra på...
Vad ska ni hitta på?
Vi ska bygga ett luftslott i Spanien.
Varken mer eller mindre. Det var vårt mål från början.
Är inte det ett uttryck? Bygga spanska luftslott?
Slott finns och Spanien med. Vi slutar inte att leva på grund av ett ordspråk.
Arkimedes princip.
Det lär man sig i sexan, så nu ligger du till och med före.
- Aimer, älska. - Aimer?
- Aimer! - Enkelt. E-R, första verbgruppen.
Grandir, växa.
Grandir eller brandir, svänga?
Koncentrera dig, Gary. Verbgruppen som är som mammas anletsdrag?
Regelbundna, andra verbgruppen.
- Har jag regelbundna verb-drag? - Ja.
Aller, gå?
Oregelbundet, tredje verbgruppen.
- Tricher, fuska. - Ja...
- Tjugofyra! - Delat med fyra.
En, två, tre, fyra, fem... Sex!
Minus oändlig mängd?
Och nu ska ni få sätta ord och musik på passé composé.
Det som är gjort behövs ej göras.
Låt det som var i dag tillhöra.
Hjälpverben 'ha' och 'är' är svåra.
Alla hamnar i dess fåra.
Men för att gå, komma, dö och föda.
Bäst att existera, ej att löpa.
Sen det som har hänt hör också till...
Bra, älskling.
Ni borde prova på att sporta, Marguerite.
Jag lovar, det är roligt. Man mår bättre efteråt.
Ni borde prova apelsinjuice, Georges. Då lär det bli mindre roligt.
Jag provar gärna.
Vilken befängd idé! Ni får sporta när ni är gammal nog att dricka.
- Ja? - Herr Fouquet?
Det beror på. Vem undrar?
Kronofogden. Ni har blivit skönbeskattad och...
Vi har alltid skött oss, på hedersord.
Om ni inte betalar inom 30 dagar, måste vi utmäta er egendom
- enligt Utsökningsbalkens paragraf 651. - Vänta lite nu. Tvång är aldrig bra.
Jag gör bara min plikt å samhällets vägnar.
Herrn!
Samhället klarar sig utan er.
Så ni betalar skatt som ni vill och tror att ni är något?
Samhället står ju för vissa förmåner.
Ja, som att bjuda in vem jag vill. Ut!
- Rondeller är väl bra? - Vad vet jag? Jag gick på gatan!
Vänta! Jag skriver en check direkt. Jag fick in pengar efter en försäljning.
Ja, vi kan väl tala om den. Ni har missat lite skatt där.
Se här.
Ni klarar med näppe av att betala er skuld.
Verkligheten kommer alltid ikapp.
- Sluta! - Gå härifrån!
- Lugna er, Catherine! - Aj!
Ut! Stick!
Flytta på er!
- Ut! - Sluta, Camille. Sluta.
- Camille! - Ut! Stick härifrån!
Älskling, vad tog det åt er?
Lugna er, Camille. Det gör inget. Jag får bara börja jobba igen.
Absolut inte!
Ni får aldrig mer arbeta så länge jag lever! Hör ni det? Aldrig!
Jag kan inte.
Jag kan inte bara vänta som om tiden inte är förlorad i er frånvaro
som om vi inte en dag kommer att skiljas åt för alltid. Jag kan inte!
Jag kan inte leva utan er. Inte en enda sekund, än mindre en hel dag.
Ni ska vara med oss två, bara med oss...
Älskling...
Jag undrar hur andra gör för att leva utan er...
Lugn...
- Skål på er! - Skål!
- En färsfylld tomat, fru Lampion? - Nej, men gärna en bit bröd.
- Ta med handen... - Bara en skiva.
- Äter inte du tomat? - Nej.
Vid mina trosor, vi kommer att sakna er.
Men glöm inte att betala era el- och vattenräkningar innan ni flyttar.
Den är verkligen utsökt, er avskedsmiddag. Är den från traktören på Rue du Bac?
Nej, det är mamma som har lagat den.
Vännen, han lagar alla rätter själv.
Ni vet ingenting.
Mamma lagar jättemycket mat, i smyg.
Hon ger allt till traktören, som ger oss det vid behov.
Är det mycket kvar av renoveringen?
Fröken har inte valt färg än.
Men er lägenhet var redan trevlig. Ni behövde inte göra vid den.
Mamma vill att den ska bli som ny för att vi ska få mycket för den.
Jag slår vad om mina trosor att ni kommer att få mycket för den.
Och jag slår vad vid mina att den summan
struntar vi i!
Hon har mist förståndet.
Nej, fru Lampion, bara mina trosor.
Min älskling...
Älskling, vad sägs om att vila lite?
Jag vet inte.
Jag vet inte, Georges.
Jag vill lägga mig bredvid er.
Sällskapet här är väldigt trevligt, men
har inte lika len hud som ni.
Inte er frigjordhet.
Inte heller er doft.
Kommer ni?
- Men vem tar hand om dem? - Gary, givetvis.
Han berättar en fin historia för dem.
- Vill någon ha kaka? - Ja!
- Kakdags! - Choklad.
- Aha! Choklad. - Jag vill smaka hallon.
Hallon... Kaffe, pistasch...
Förlåt mig...
Det är oviktigt, älskling.
Jag älskar er så mycket.
Jag vet att du älskar mig.
Och jag?
En vanvettig kärlek.
Vad ska vi göra?
Hördu!
Ska ni gå ut?
Ja.
Jag blev plötsligt sugen på ostron och muscadet till lunch.
Har inte gästerna kommit än?
De gick precis, mamma.
Utan att äta? Vad märkligt.
Klä på er. Ni kommer att frysa annars.
Ni har rätt, Skitstövel. Vad skulle jag göra utan er?
Antoinette!
Det är inte sant! Fan också!
Varför tvärbromsade du?
Georges, förklara en sak för mig.
- Ja? - Joséphine Baker.
Hon var inte i Paris under kriget.
Det står svart på vitt i biografin som ni gav mig på vår bröllopsdag.
Hon kan inte ha träffat er.
Än mindre fallit för er charm.
Det är omöjligt.
- Det är helt och hållet omöjligt. - Tro inte på allt som står i böcker.
Inte heller på okända på cocktailpartyn.
Varför fick ni mig då att tro på det dravlet?
Jag saknar förnamn. Ska jag nu även bli av med min farfar?
Vem säger att ni är min man?
Eller ens Draculas ättling?
Förlåt. Jag...
Jag vet inte vad jag pratar om...
Det är färglukten. Den gör mig yr.
Ut och ta luft. Det är ni värda.
- Följer ni med oss? - Jag måste vila.
- Ni får berätta. - Den påhittade eller riktiga promenaden?
Vilken du vill, gubben.
Vi ses sen.
- Varför lyssnar mamma alltid på samma låt? - Den väcker bra minnen.
Vem är han... Bojangles?
En person som reste mycket.
Han hade alltid med sig sin hund. Den var som hans flickvän.
En dag dör hunden.
Då börjar herr Bonjangles att dansa, överallt och hela tiden.
- Som ni två gör? - Ja, precis.
Ska vi gå?
Han dansade i för stora byxor och hoppade högt.
Han var rolig. Människor älskade honom.
Han dansade för att hunden skulle återvända
eller för att livet skulle fortsätta. Kom nu.
- Varsågod, herr Martin. - Tack.
Men om någon dör, vad gör vi då?
Vara lyckliga å personens vägnar och dansa livet ut
i väntan på personens återkomst.
- Adjö, herr Martin. - Adjö.
Pappa, är mamma sjuk?
Inte mer än de flesta. Alla vuxna är lite småsjuka.
Hon är kanske sjukare än de. När vi gick, duade hon mig.
Vet du, din mammas styrka är även hennes problem.
Hon har enormt mycket fantasi, så hon leker med allt, även sitt släktträd.
Men i verkligheten är våra rötter, våra grenar, våra löv...
Det är hon. Och vi, vi är hennes trädgårdsmästare.
Vi måste försöka se till att trädet inte faller.
Ursäkta, släpp fram mig!
- Försiktigt! - Det är min hustru!
Å, älskling! Jag har förvandlat allt till aska.
Då kan de inte ta något ifrån oss.
- Är det er hustru? - Ja.
Ingen har blivit skadad.
Vi begränsade elden till ert vardagsrum, men frun måste nog bli undersökt.
Nej, jag samlade allt som jag ville behålla.
Jag tog pappren som ställde till med problem och tände på.
Vore det inte för det dumma lakanet hade vi bara sett röken. Alltså... Det är allt.
Det beror säkert på färglukten. Den gör henne yr.
Ni hade kunnat skada era grannar, eller värre.
Ni skämtar, hoppas jag. Jag har alltid avgudat våra grannar.
Hur länge har vi känt varandra, fru Lampion?
Om det vore så, hade jag bränt ner deras lägenhet, inte min.
Hur kan man tro något sånt? Det skulle jag ju aldrig göra.
Eller hur, mitt hjärta?
Berätta för dem!
Tack, doktorn.
Är det bestämt? Kan vi ge oss av?
De behåller henne lite längre.
Läkare skämtar inte.
- Hur länge? - Några dagar...
Några veckor...
När hon kommer ut är hon frisk.
Det är bäst så här, jag lovar.
Allt kommer att falla på plats.
Till dess ska du och jag njuta av livet.
Leva som singlar, vara lite glada i hatten. Bara njuta.
- Inbjudningarna måste ha kommit bort. - Det är gästerna som har det.
Det är bara att hitta andra.
Helt rätt. Gäster finns överallt. Men man får inte ta vilka som helst.
- De finns inte i parlamentet. - Eller i skolan.
Eller hos kronofogden.
Det finns två sorters personer som man måste undvika.
- Vegetarianer och proffscyklister. - Varför det?
En som vägrar att äta en entrecote måste ha varit kannibal i ett tidigare liv.
En man med ett stolpiller som hatt
och som lägger sitt paket i en självlysande dräkt när han ska cykla
är helt klart väldigt farlig.
Ja, Tour de France är något av det mest skrämmande jag vet.
Jag bönfaller er, unge man.
Om ni en dag stöter på en cyklist som är vegetarian
spring då så fort ni kan åt mottsatt håll.
Jag hoppas att ni aldrig stöter på en.
Det där är väldigt viktigt att känna till.
De farligaste är de som har misslyckats i livet.
Så är det utan tvekan med cyklister som är vegetarianer.
Och ni, Skitstövel, har ni lyckats i livet?
Inte än.
Det har jag gjort när jag kan ha tallrik och bestick på magen
utan att hålla i.
- Det kan gå. - Jag har jobbat på det i flera år.
Tänk dig vilken lycka.
Att kunna glufsa i sig mat dagarna i ända, liggandes
utan att behöva ta undan brickan, som alltid välter i sängen.
Att aldrig mer behöva gå upp, bara breda ut fötterna som en solfjäder.
Med fröken Caipirowska?
Om fröken Caipirowska är med, vore det en befrielse.
Framgången är orättvis. Det handlar bara om några få kilon.
Här är det.
Vänta.
Där fick jag er!
Där fick jag er allt, mina älsklingar!
Beatrice, vilken märklig humor ni har. Så skojar man inte med ett barn.
Förlåt... Förlåt, förlåt, förlåt, min lille älskling.
Förlåt, förlåt, förlåt...
Jag ville bara lätta upp stämningen.
Det är era läkare som kommer att bli deprimerade.
Tur att smink är förbjudet, annars hade jag sett hemsk ut.
Nej, nej, nej, det är inte nödvändigt.
Nej, nej, nej! Min hud är extremt fast.
Min älskade... Hur mår du?
Jag är här. Säg någonting...
Jag är här...
Förlåt...
Gå ut och lek. Jag kommer sen, jag lovar.
- När din mamma har hämtat sig. - Det är inte här hon kommer att hämta sig.
Kom tillbaka, min älskade...
Jag ber er...
Ni kan inte försvinna på det viset...
Förlåt mig...
Det är mitt fel.
Jag borde ha... behållit fötterna på jorden för oss båda.
Jag borde ha öppnat posten.
Inte ha låtit mig bli distraherad av festerna, känslorna
glädjen, din skönhet...
Jag skulle ha skyddat dig i stället.
Man skyddar skolböckers omslag. Bordsytan.
Jag blev kär i er direkt eftersom ni inte försökte skydda mig.
Redan från första början
fick du mig att springa efter dig.
Jag ber er, säg 'ni'.
Om ni slutar med det vid minsta svårighet, är vi illa ute.
Jag har inte uppfyllt mina plikter, det är tydligt det.
Vill ni veta varför jag älskar er och varför jag bara kommer att älska er?
Ja, det har jag alltid undrat.
För att ni är galnare än jag.
- Kära Nécessité, ni har rätt. - Bara en liten.
Ni har alltid rätt.
För att våga. Is?
Vet ni? Galna människor beklagar sig aldrig, de agerar.
Det är hög tid att få ut er från det här getingboet.
Jag borde aldrig ha satt er här.
Försiktigt, kamrat. Det är inte lemonad.
Om vi väntar, slutar det med att de ger er en stöt
som tvingar er att förbli här livet ut.
Ja, men jag vet inte hur vi ska övertala läkarna att släppa ut mig.
Jag hade inte tänkt be om tillåtelse. Jag ska föra bort er
precis som på sabinskornas tid.
- Är vi redo? - Ja!
Vänta.
Jag borde ha kommit på det tidigare.
Jan kan inte vara förståndig. Jag får sluta med medicinen.
Dra, Jean-Paul!
Kom igen! Bara en kilometer kvar, Jean-Paul!
Men sen, när vi är på flykt? Polisen kommer att jaga oss.
Jag vill inte gömma mig vid minsta misstanke.
Jag är hemsk när jag är stressad.
Vill ni inte fortsätta vår roman? Lägga till ett riktigt bra kapitel?
Åh, Georges, jag vill inget hellre!
Hjälp mig då att göra vårt lilla mästerverk lycklig
så lycklig som han förtjänar att vara.
Hjälp mig att imponera på Gary ännu en gång.
Ni stinker ju alkohol!
Vår son är full!
- Det var inte lätt att hämta er, mamma. - Sch!
Han var jätteduktig. En äkta gangster!
- Ser det ut som en kidnappning nu? - Ja.
Kom, mina älsklingar! Friheten är nära.
Kom nu!
Hoppa in!
Georges! Ni är ju från vettet!
Den här bilen är inte alls diskret.
Sen när har ni 'diskretion' i er vokabulär?
Sen jag letade aktivt efter det. Vi syns ju på långt håll!
En täckmantel är som en lögn - ju större, desto mer trovärdig.
Känner ni inte igen mig, darling?
Archibald Bojangles, kapten emeritus på Daydreamer
vars dyra kryssningar gör unga rika på Upper East side lyckliga.
Ni har väl inte glömt vår son, Archie Junior?
Varsågod, miss Liberty.
Men... har ni övergivit Fröken Överflödig?
Hon tog en annan väg. Vi kan ju stöta på problem vid gränsen.
Ni styr båten så märkligt, Georges. Polisen har säkert släppt bilder på mig.
Oroa er inte, Liberty. Skitstövel har högt uppsatta vänner.
Vi vet inte exakt vilka de är, men de har gjort väldigt bra falska ID-kort åt oss.
Men om ni är sjöman är jag blondinen som bara väntar på er i hamn.
Inte alls, mamma. Liberty Bojangles är filmstjärna.
Givetvis! Givetvis! Vad tänkte jag på?
Och vilken är vår gåtfulla destination?
Daydreamer ligger förtöjd i Valencia.
Var ligger det?
I Spanien.
Jag har övervakat arbetet under er frånvaro, Marlene.
Å, Georges...
- Georges! Det är någon där uppe. - Var?
Caipirowska!!!
Det är jättefint!
Titta! Kom!
Jag har alltid velat investera i Spanien, så det kom lägligt.
En lycklig slump, ja.
Jag kommer i sommar, men berätta hur det går.
Oroa dig inte. Vi ska hålla oss i skinnet.
Lova ingenting.
Hör här, Charles.
När jag träffade Camille, läste jag igenom spelreglerna.
Jag godkände de allmänna villkoren och motprestationen. Jag slog vad.
Nu får jag inte förlora.
Se på dem.
De där två...
De är för vackra för att vara frukten av ett dåligt val.
Jag kommer aldrig att ångra den här galenskapen.
Hör du det, Skitstövel?
Aldrig.
Efter alla dessa år undrar jag vad du ser hos mig.
Det kan vara min hustru.
Du vet inte hur det är att vara ensam.
Det är faktiskt jag som ska tacka dig. Du har gett mig en familj.
- Jorden snurrar snett. - Huvudsaken är att den snurrar.
Jag älskar att titta på himlen och lyssna på havets djup.
Det känns som att jag är överallt.
Det är ni, Olga. Det är ni.
Har Skitstövel glömt sin fågel?
Det är farligt att gå runt med en sån.
Vill ni ha en kaffe? En croissant? Ni har inte ätit än.
Inte inför det där djuret. Sjasa iväg den. Skitstövel borde ha varit försiktigare.
- Men det är ju Fröken Överflödig. - Jaså? Ett passande namn.
Geo... Georges, vad väntar ni på?
Är det så svårt att göra mig en tjänst?
Jag sätter Fröken i Garys rum tills hon slutar plåga er.
Varför inte ta med den till Paris med? Vad otrevlig ni är!
Olga, fågeln är ofarlig. Ni får sluta tro att den är det.
Men hur talar ni till mig? Det är outhärdligt!
Nej!
- Nej! Sluta, Rita! - Mamma! Sluta!
Ser ni inte hur hon dömer mig?
Ända sen hon kom har hon hånat mig med sina gester och sin översittarattityd!
Hon säger avskyvärda saker
att jag inte förtjänar er, att jag inte duger, framför er utan att ni gör något!
Nej! Nu räcker det! Jag måste göra allt här hemma.
Fröken... stanna där. Så ja.
- Camille! - Fröken!
Fröken! Kom tillbaka!
Fröken! Kom tillbaka! Snälla!
Fröken! Fröken! Snälla!
Fröken! Fröken!
Kom tillbaka! Snälla!
Fröken! Snälla... kom tillbaka...
Mina älsklingar, läget är allvarligt. Det är krig och vi får inte gömma oss.
Vi... Vi måste hitta ett sätt att slåss mot de som finns i mitt huvud
och vi ska vara obarmhärtiga.
Vi har lidit stora förluster och vår armé är återhållsam, men
det är inte första gången.
Georges, ni är vår mest uthållige löjtnant.
Och när det gäller er, gullunge, finns det ingen mer värdefull soldat.
Jag behöver er.
Det är bara det att
fienden är osynlig. Vi vet inte riktigt hur vi ska slå till.
Ni borde kanske sätta in ett embargo på cocktails och champagne.
Det hjälper nog inte att dricka konstant.
Så där, ja. Jag klarar mig utan allt utom er.
Embargot är officiellt infört.
Men motståndarna är hänsynlösa. Det räcker inte med nykterhet.
Gullunge, ni har säkert många lysande idéer.
Berätta om dem. Jag gör vad ni vill.
Jag vill inte kriga.
Självklart.
Självklart! Det är självklart.
Ni är den enda kloka soldaten i den här stympade armén.
Det räcker med att sluta fred med den här förbaskade galenskapen.
- Hur? - Jag måste se mina demoner i ögonen.
Jag måste lugna dem.
Vi har ett slottstorn, gammalt men charmigt.
Stäng in mig där under förhandlingarna.
- Ni avskyr att vara instängd. - Nej då! Det har jag vuxit ifrån.
Jag måste möta inkräktarna och det går bara i mörkret.
Mitt på dagen, förstår ni, så...
Jag har svårt att urskilja dem. Det är en strålande idé.
Och om de är starkare än ni? Om ni aldrig kommer ut?
Nej. Det som är bra med bekymmer är att de är jordnära.
Jag har för mycket fantasi för att låta mig stängas in.
Jag kan inte förbli fånge.
Det kommer att gå bra.
Tack, min gullunge. Det kommer att gå bra.
Mitt hjärta. Min älskling.
Stick! Stick!
- Camille! - Stick, då!
Camille! Sluta!
- Ni gör er illa! - Släpp mig!
Släpp...
Sluta! Sluta! Det är jag!
Det är jag!!!
- Camille! Sluta! - Släpp mig!
- Andas! - Släpp mig!
- Camille, lugn... - Nej!
- Lugn... - Nej!
- Nej, nej, nej! - Ut!
- Släpp mig! - Lugna er!
- Nej!
Tvinga mig inte att göra det. Kom tillbaka...
Kom tillbaka.
Neeej!
- Camille... - Nej!
Mamma, tror ni att Fröken återvänder en dag?
Hon har inte gett sig av helt och hållet. Hon finns här...
Låt henne flyga över bergen, haven, floderna...
Låt henne korsa gränserna...
Allt det vackra som hon får se, får du se genom henne.
Ni mister aldrig varandra, för ingen tillhör någon.
Du tillhör världen och...
Världen vill träffa dig, se dig skriva din egen historia.
Vilken tur världen har.
Världen är inte alltid särskilt trevlig.
Oroa dig inte. Den kan inte stå emot dig.
Du är vackrare och starkare än alla våra fantasidagar tillsammans.
Jag hade aldrig kunnat hitta på en så mjuk och intelligent pojke som du
som tar sig an livet utan baktankar
och som gör det magiskt bara för att han har bestämt sig för det.
Du är min stora lycka.
Den elaka galenskapen ska inte få förstöra allt.
Den kommer aldrig mer att göra dig illa, det har jag bestämt nu.
Sov nu, min ängel.
Dröm sött.
Glöm inte att berätta om dina drömmar för mig.
Jag älskar dig.
- Hur är det med världen i dag? - Den går på mitt huvud.
Det viktiga är att den går.
Camille!!!
Camille! Camille!
Camille!
Camille... Camille!
Camille!
Camille! Camille. Camille...
Camille...
Camille!
- Är du klar? - Ja.
- Räknar du ner? - Ja.
- Det stinker! - Det är Skitstövel.
En röd till!
En sista. Ja!
Det är slut.
Det är dags att sova.
- God natt, älskling. - God natt.
Det kvittar hur du lägger fram det. Jag är emot det.
Han är borta, va?
När verkligheten är banal och dyster, hitta då på en fin historia.
Era lögner är så bra att det vore synd att inte få höra dem.
Jo, alltså
din pappa...
Han hade något väldigt viktigt att säga din mamma.
Det var väldigt brådskande. Förstår du?
Han gav sig av för att leta efter henne. Utan honom hittar hon på dumheter.
Han kommer att hitta henne.
Säkerligen.
Han hittar henne alltid.
Hur gör andra barn för att leva utan mina föräldrar?
Vi måste dansa mycket, vi två
för att vara lyckliga å deras vägnar.
Men... jag är inte så bra på att dansa.
Jag lär dig.
Översättning: Mia Lindhagen Iyuno-SDI Group