NETFLIX PRESENTERAR
Fick du mejlet? Ring mig så fort du kan.
ÅKLAGARMYNDIGHETEN
VI KRÄVER RÄTTVISA MEXIKO DÖDAR KVINNOR
VI REAGERAR OM DU RÖR EN KVINNA
VÅLDTÄKTSMÄN
Kom. De släpper in oss genom en annan dörr.
Arturo Bravo Díaz och Julia Velázquez Noriega?
Familjemedlemmens namn?
Gertrudis Bravo Velázquez.
Okej. Ålder?
Förlåt. Jag förstår inte.
Det var ni som bad oss komma hit.
Ja.
Om ni brydde er om ert arbete lika mycket som era mobiler
skulle landet vara annorlunda.
-Hur gammal är er dotter? -Står det inte i hennes akt?
Vi vill se till att det inte är några fel.
Hon är 24 år.
Hon är 25!
Hennes födelsedag var igår.
Tack.
Några identifierande drag?
En tatuering på hennes vänstra underarm.
En tatuering?
Har ni ett foto?
Okej.
Ett ögonblick.
Idioter.
Vad är det?
Det är inte Ger.
Det måste det vara.
De har haft hennes akt i månader.
Universitetet har hållit ett öga på det här.
Det är inte hon!
-Kan alla gå ut, tack? -Va? Varför då?
-Åklagaren är på väg. -Måste jag gå nu?
-Vänta utanför. -Den här vägen, tack.
Men…
Ursäkta. Vi kan strax gå tillbaka.
Herr Bravo, fru Velázquez.
Jag är åklagaren, Zamudio Rodríguez.
Som jag förklarade i mitt mejl förflyttades jag hit för några veckor sen.
Jag har nu hand om er dotters fall.
Fallets tredje åklagaren på nio månader?
Jag följer bara order.
Det verkar ha uppstått förvirring kring Gertrudis akt.
Vi hade inga uppgifter om ett så igenkännligt drag.
"Uppstått förvirring"?
Hur kan det uppstå förvirring efter nio månader?
Jag är ledsen.
Du är ledsen.
Vi vill ändå se henne.
-Förlåt? -Jag vill se henne.
Om hon inte är vår dotter är hon nån annans.
Nej, det är emot vår praxis.
Det var er jävla praxis som fick hit oss för att identifiera en kropp.
Om det inte verkar smärtsamt nog, svara på det här:
Vad fan gör ni här om ni inte kan hålla ordning på era akter?
Kropparna hittades i en gömd grav och hade funnits där ett tag.
De har hunnit nedbrytas mycket.
Det vore inte lämpligt att utsätta er för…
-Jag heter Adriana. -Hej Adriana.
Jag är Mitzys mamma.
Min dotter försvann för två månader sen.
VAR ÄR DE?
En dag lämnade hon vårt hus,
och vi såg henne aldrig igen.
-Var försvann Mitzy? Här? -Ja.
Men vi fick höra att det var troligt att hon förts nån annanstans.
VAR ÄR DE?
Tack, Adriana.
Är det nåt mer du vill berätta?
Ja.
Mitzy har en syster.
Adela.
De är tvillingar.
Identiska tvillingar.
Adela är gravid sen 16 veckor.
Och även om jag har köpt kläder och leksaker till barnet
så känns det…
…konstigt.
Det känns som om jag borde…
…känna mig lite gladare.
Det är första barnbarnet.
Och…
…jag skäms
för att min dotter ser mig ledsen hela tiden.
Hon nämner det aldrig.
Men jag märker att hon blir sårad.
Och…
…jag vill kunna prata med henne
för att förklara.
Men jag känner också att hon börjar tröttna
på att jag alltid ältar samma sak.
Och…
…jag vill att hon ska veta
att jag givetvis även är glad.
Det är mitt första barnbarn.
Men jag vill också berätta
att varje gång jag ser magen
tänker jag på henne syster.
Det är därför jag blir ledsen.
Och jag intalar mig själv
att jag ska hitta henne
och att hon ska få många barn.
Tja, om hon vill det.
Om hon inte vill behöver hon inte skaffa några.
Sanningen är att jag…
…känner mig lycklig ibland.
Men…
…bara halvhjärtat.
Hej Adriana.
-Hej. -Jag heter Paula.
Jag har sökt efter min mamma, Agustina, i sju år.
Du kommer att känna dig genuint lycklig när du ser ditt barnbarn.
Bebisen ger dig ännu en anledning att fortsätta kämpa med oss.
För det är vad bebisar gör.
Du är inte ensam.
-Du är inte ensam. -Du är inte ensam.
Välkommen Adriana.
Idag har vi journalisten Abril Escobedo med oss.
-Vissa av er känner henne redan. -Hej Abril.
Hon tar anteckningar för hennes undersökning.
-Välkommen Abril. -Välkommen.
Nu ska vi höra från nån
som har varit här men som vi inte har sett på ett tag.
Idag är en viktig dag för henne.
-Välkommen. -Välkommen Julia.
Tack.
Jag heter Julia.
Jag är Gers mamma.
Gertrudis.
Ja, idag är det en viktig dag
för det är exakt nio månader sen hon försvann.
Påminn oss, Julia. Vad var det sista du hörde från henne?
Ger hade nyss avslutat sin utbildning. Hon är psykolog.
Hon vill jobba med barn som har svårt
att läsa och skriva.
För att fira åkte hon på en resa med några vänner.
Och…
Jag har gått igenom den officiella processen.
Vi har… gjort allt som polisen bad om.
Vi tillbringade veckor i området där hon försvann,
men inget ledde nånvart.
Så när hennes födelsedag kommer
känns det som att bli påkörd av ett tåg.
Allt gör ont.
Och så har vi Arturo, Gers pappa.
Han erbjuder sig att hjälpa till att ta hand om allt.
Han förstår inte att jag inte vill.
Det gör mig förbannad att han är så snäll.
Jag vill inte att han ska vara snäll.
Jag vill veta
var min dotter är.
Jag förstår att det är hans sätt att finnas där för mig.
Jag är tacksam för att han tar hand om mig.
Men jag vill att han förstår att det inte är vad Ger behöver.
Jag saknar henne så mycket.
Idag är det nio månader
sen hon försvann.
Ger var lycklig.
Och nu vet jag inte var hon är.
Du är inte ensam.
Titta var jag tog ett dopp
medan du är fast i stan med all trafik och föroreningar.
Här är en.
-Där är den andra. -Hej.
Det var allt, mamma. Jag älskar dig. Vi ses snart.
Och slappna av.
Min bror sa att du har varit tuff mot galleriet.
Vad är det?
Det är broderi.
Det är min dotter. Gillar du det?
Vänta. Låt mig kolla.
Ursäkta mig. Är du Julia?
-Ja. -Det här är Emilia, min dotter.
Trevligt att träffas.
Ja. Jag ringer senare, okej? Tack.
Ursäkta, min barnvakt ställde in.
Här.
Får jag?
Ja, naturligtvis.
Ursäkta. Det var därför jag tog med dem.
Det där är Ger.
Igår bad de oss att identifiera en kropp.
Gör mig en tjänst.
Beställ en kaffe åt mig. Du får vad du vill.
-Är du hungrig? -Ja.
Ursäkta mig.
När Ger föddes
var jag som en olyckskorp.
Visst säger man så? När man föreställer sig det värsta.
Men man vet aldrig vad det värsta är
förrän man vaknar och får reda på att ens dotter har försvunnit.
KONSTNÄREN JULIA VELASQUEZ DOTTER FÖRSVANN UNDER SEMESTER
Är du konstnär?
Jag var det.
Vad hoppas du på?
Vad ska du ta dig för nu?
Ja?
Vem är det?
Kom upp.
Hej.
Har du ringt galleriet?
De har försökt kontakta dig.
Jag vet inte hur du har det ställt,
men en försäljning vore nog bra.
Det måste inte vara ett nytt verk. Du har så många i din ateljé.
Jag gör broderier för mig själv, inte för nån annan.
Vad då?
Gjorde det inte ont?
Jag kände åtminstone nåt.
Ger designade den.
Jag känner mig också vilsen, Ju.
Jag känner inte igen mig.
När jag försöker prata om Ger…
…känns det som frätande syra inombords.
I nio månader har jag vaknat varje morgon
och känt så mycket smärta…
…att det känns som om jag ska dö.
Men det gör jag inte.
Jag kan inte sluta tänka på vad hon kan gå igenom.
Vad de kan ha gjort mot henne.
Idag trodde jag att det äntligen skulle vara över.
Jag önskade att det var hon.
Vi måste leta efter henne igen.
Titta var jag tog ett dopp
medan du är fast i stan med all trafik och föroreningar.
Här är en.
-Där är den andra. -Hej.
Det var allt, mamma. Jag älskar dig. Vi ses snart.
Och slappna av.
Min bror sa att du har varit tuff mot galleriet.
Du är alltid sån före en utställning, men det går alltid bra…
Ursäkta.
Julia, det är Abril. Jag har nyheter.
Jag är upptagen nu, men jag ringer sen och förklarar allt.
Den här vägen.
De måste visitera er.
Vänd dig om.
Mobiler och bärbara datorer i lådan.
Hon väntar på er.
-Hur mår du, raring? Det var länge sen. -Cas, det var så länge sen.
-Hur mår din lilla flicka? -Hon mår bra, tack.
-Det här är Julia. -Tack för att du vill träffa mig.
Varsågod och sitt.
Tog ni med akten?
Här är den.
Som jurist hanterar Cas bara fall som ditt,
så hon måste fortsätta.
Har de erbjudit dig pengar?
Pengar?
En ersättning från regeringen för att få dig att lägga ner fallet.
Nej, de har inte erbjudit mig pengar.
HITTAD
Finns det nåt som inte står här?
Nåt som inte står i akten eller som Abril inte har berättat?
Tja, det här står i dokumentet,
men de försökte använda det för att skylla på Ger.
Säkerhetskamerorna i baren visar hur hon och hennes vänner
går in i badrummet och snortar kokain.
Hon bar påsen.
Vad tänker du kring det?
Om att min dotter försvann när hon festade?
Är det vad du frågar?
Nej.
Jag menade inte så. Ursäkta.
Jag behöver så mycket information som möjligt för att hjälpa dig.
Vad sa polisen?
De nämnde det hela tiden som om det var det viktiga.
Som om hon därför inte var värd att leta efter.
Såg hennes vänner nåt?
De märkte det inte ens. De sa att hon plötsligt var borta.
Jag har känt dem båda länge.
Jag tror dem.
Det har varit svårt för dem också.
Vem har hand om fallet?
De har någon ny…
Zamudio Rodríguez. Känner du honom?
Han är en av de bästa.
Fast han är ju en del av regeringen.
Hittade du alla dessa människor?
Sanningen är att jag inte vet var jag ska börja leta.
-Ja? -Ursäkta. Det är dags att gå.
Det är nåt viktigt du bör veta.
Med saknade personer letar polisen oftast bara efter massgravar.
Det är lättare att hitta kroppar än människor som är vid liv.
I såna här fall är tiden avgörande. Det har redan gått månader.
Stället där din dotter försvann ligger nära ett stort sexhandel-område.
Med tanke på hennes figur
skulle det inte förvåna mig om hon har passerat där.
De har hittat tjejer där som matchar din dotters beskrivning.
Om du vill kan jag förmedla en kontakt.
Eller så kan jag fråga runt och höra av dig om några dagar.
Nej, jag letar efter henne! Säg vad jag ska göra.
-Lokalpolisen känner väl redan dig? -Ja.
Låt dem veta att du är tillbaka. Jag jobbar med informationen du gav mig.
Låt nån veta vart du åker eller planerar att åka.
Hör av dig om du hittar nåt. Var försiktig.
Och använd inte ett fordon som kan spåras.
Här.
Tack.
Mamma, vad händer?
Var är du? Är du okej?
-Allt är bra, min son. Hur så? -Vadå "Hur så"?
Jag har ringt i dagar. Du svarar ju aldrig.
Ja, jag vet. Förlåt.
Jag har träffat en bra jurist som ska hjälpa oss hitta din syster.
Hjälp oss hur?
Julia.
Pedro.
Jag gör inget dåligt. Jag letar efter din syster.
Okej, men var försiktig och berätta vad du gör. Okej?
Jag är alltid försiktig.
Gör inget dumt bara för att du är ledsen.
Det är lätt för dig att säga när du är där.
Det var ni som pressade mig att komma hit. Jag ville inte ens.
Vi är rädda. Vi ville inte att du skulle stanna här.
Jag är också rädd.
Jag kan inte bara sitta hemma och vänta.
Vad fan ska jag göra om nåt händer dig?
Inget kommer att hända mig, och du behöver inte göra nåt.
Var inte arg på mig.
Jag är inte arg, mamma. Jag är orolig.
Det känns som…
Det var inget.
Inte?
-Mamma… Vad är det?
Ger är min syster, okej?
Du är inte den enda som förlorade henne. Jag tänker på henne varje dag.
Jag gråter av saknad varje dag.
Oavsett vad jag gör kan jag plötsligt brista ut i gråt,
och du märker det inte ens.
Din egen smärta gör dig oförmögen att se att inte bara du har förlorat Ger.
Pedrojos, raring,
jag hade ingen aning.
Glöm det.
Jag vet inte varför jag sa det.
Mamma,
seriöst,
berätta var du är, annars flyger jag över och letar reda på dig.
Oroa dig inte.
Jag håller dig uppdaterad.
-Jag älskar dig. -Och jag dig, mamma.
Mycket.
Ta hand om dig.
Hej då.
-Är den sidan okej? -Ja.
Hej.
-Hej. -Kan jag få ett bloss?
Visst.
Tack.
Får jag se?
LÅT DEN BRINNA
-Har du gjort den? -Ja.
Vad heter du?
Jag heter Liz.
Julia.
Du är inte härifrån, va?
Inte du heller.
Nej.
De då?
-De flesta av oss är från förorterna. -Vad gör ni här?
Vi finns här som stöd för mammorna och familjerna där inne.
-Ni gör vad? -Vi stöttar dem.
De kom hit igår.
De skulle träffa några jävla tjänstemän,
som efter att ha låtit dem vänta i månader,
sa att det var problem med deras dokument och att de skulle åka hem.
Mammorna vägrade gå innan de fått svar.
Kan du tänka dig?
Vad skulle du göra?
-Har du barn? -Två.
Pedro och Ger.
Ger?
Gertrudis. Men hon gillade aldrig att ha ett så gammaldags namn.
Hon föredrog "Ger".
Vi har likadana tatueringar.
Vad coolt.
Vad gör de?
Vad då? Du är väl inte en av dem som försvarar statyer?
Syster, lyssna! Det här är din kamp!
-Ja, den är god och kryddig. -Salsan är utsökt.
FÖR ATT DU ÄR UNG
-Ursäkta, sa du till henne att vi väntar? -Ja, jag sa det.
Lördag eller söndag? Igen?
Jag ringer upp. Ja.
KOMMUNALPOLIS
Godmorgon.
Hur går det? Hittade ni nåt?
Pärmen är tre år gammal. Har ni inget nyare?
Min dotter försvann för nio månader sen.
Ja.
Jag vet.
Kan vi kolla ert bårhus?
Jag kan visa er bårhuset, men vet ni vad?
Den har inte fungerat på sju månader.
Jag lämnar mitt nummer.
Hör av dig om du vår reda på nåt.
Bara för att det är ni…
Vi har hittat nåt som kan vara av intresse.
Vi stannar här några dagar.
Hör på,
containern vid vägkanten som är full av snygga tjejer
kan vara där några dagar eller borta imorgon.
Hur som helst blir det svårt att identifiera tjejerna senare.
Vad väntar vi på?
Pedrojos, raring.
Jag hör bara av mig så att du inte oroar dig.
Samarbetet med juristen går bra.
Jag vill även be om en tjänst. Ring pappa och hälsa att jag sa okej.
Be honom att ringa galleriet.
Be dem sälja vad de kan.
Jag har försökt nå honom, men du vet hur han är.
Jag måste ta ut pengar för att betala juristen och lite annat.
Jag förklarar senare.
Jag älskar dig, raring.
Sätt fart.
Kom igen. Sätt fart.
-Få bort dem. -Sätt fart.
Ingen brådska alls.
-Skynda dig. -Kom igen.
Så ska det se ut. Tack.
I vanliga fall är de migranter,
men då det här är en rutt för sexhandel…
Öppna.
Nej, inga foton.
Inte ett ord till nån om det här.
Vi väntar fortfarande på nationalgardet.
-Det här är en personlig tjänst. -Ja, men förstör inte min kamera.
-Håll ett öga på henne. -Jag behöver den för mitt jobb.
-Radera bilderna om du vill, men… -Jag kommer snart.
Ger du tillbaka den?
Det är goda nyheter att hon inte var där, eller hur?
Vi vill leta efter henne här.
Det skulle jag undvika.
Vad då?
Kan du inte skjutsa oss dit för det jag nyss gav dig?
Gör som ni vill,
men jag åker inte dit.
De gillar inte kvinnor som säger åt dem saker.
Polisen här skjutsar er.
Hej.
Längst bort, sen vänster.
Abril?
-Abril? -América, jag är Abril.
Har ni pratat med snuten?
Idioter. Den jävla polischefen känner alla.
Hon har säkert varskott alla. De lär komma efter er.
Har du sett henne?
Jag vet inte. Hon ser bekant ut, men jag är inte säker.
Jag kom för att Cas bad mig, men ingen av oss borde vara här.
Jag vet hur det känns när en familjemedlem kidnappas, men ni borde gå.
Om hon inte är här, var skulle du leta?
Åk till pastorns härbärge.
-De är borta. -Vilka?
Polisen. Ta dina saker.
-Ta dina saker. Kom igen. -Ja.
-Vilket härbärge? Vilken pastor? -Jag berättar sen.
Det var allt, mamma. Jag älskar dig. Vi ses snart.
Vad är det där?
-Och slappna av. Min bror sa… Hon har vackra ögon.
Du är alltid sån före en utställning,
men det går alltid bra, för du är fantastisk.
Varför blev du inblandad i det här om du har en dotter?
Min mamma frågar mig det hela tiden.
Men…
Vet du varför?
Jag gör det på grund av min dotter.
Hon är anledningen.
Ärligt talat, ibland frestas jag
till att lämna allt bakom mig och säga: "Det är inte mitt problem."
Kanske skriva om nåt annat. Men jag kan inte.
Jag kan inte.
Min mamma säger att jag är naiv och att inget förändras.
Men min dotter är en orsak till att göra det här.
Jag vill att hon ska förstå att hon har en talan.
Att många behöver hjälp och att vi måste stötta varandra.
Men ibland…
…när jag inte finns tillgänglig
känner jag skuld för det.
Den är här.
-Är det den? -Ja.
Kom.
Kom nu.
Min nalle!
Om du stannar där får du låna den. Låt mig berätta en historia.
Det var en gång tre små grisar.
Grisarna byggde varsitt hus
för att skydda dem från en stygg varg som ville äta dem.
Det första lilla huset byggdes av halm.
Det andra byggdes av pinnar.
Ger?
RÄTTVISA! INTE ENS EN KVINNA MINDRE
JUAN FERNÁNDEZ MARTÍNEZ BRUNA HY, BRUNA ÖGON
HAN KOM ALDRIG HEM FRÅN JOBBET HAN ÄR 25 ÅR
FERNANDA CASTRO CEBALLOS FÖRSVANN 23 FEBRUARI 2009
HENNES DOTTER SAKNAR HENNE SÅ MYCKET
Julia.
Jag hittade dig inte.
Är du okej?
Cassandra nämnde ett annat sätt att söka.
Martita, gå därifrån. Den kanske träffar dig.
Du är ny, va?
Är det så uppenbart?
Du är nervös.
Ja, jag vet inte vad som kommer att hända.
Kommer du på många av dessa sökningar?
Nio år.
Två veckors sökande varje månad.
Varje månad?
Ja, vi önskar… att en månad hade fler veckor.
Jag letar efter José Arturo. José var 20 och Alexis var 16.
Milynali var 13.
Aldo var 20.
De försvann tillsammans med min bror.
Augusti 2012.
-Alla dessa år och… -Försvann de alla samtidigt?
De var tillsammans.
Men nu är vi en familj.
Min vän Tere letar efter sin dotter, Perla.
Hon och hennes man försvann samtidigt.
Tere blev kvar med barnbarnen. Kan du föreställa dig?
Det är Yolanda.
Hon hade trillingar, och en av dem försvann.
Guillermo är den som saknas.
Han kom hit över julen från USA och sågs aldrig mer.
Och Carmelita.
Hennes son, Moisés,
försvann tillsammans med tre andra pojkar.
Och Mari.
Hennes son, José Manuel,
försvann 2010.
På den tiden rekryterade de pojkar i hans ålder.
År 2009, 2010.
På den tiden var det hemskt, och många pojkar försvann.
Vi lärde oss att söka efter dem
när folk sa att de hade sett nåt på marken.
Vi sa "Kom igen, tjejer",
och vi fann kanske ett id-kort eller nån ledtråd.
Några kläder de kanske hade lämnat.
Det var så vi började lära oss
hur man söker
och var man ska leta.
Ja. Myndigheterna har aldrig…
Jag har hittat nåt här!
-Här borta! -Lalo, ta med macheten.
-Alan, kan du komma? -Kom igen.
Det är viktigt.
Jag hämtar stegen.
Här kommer stegen.
-Var försiktig. -Se till att den är stadig.
Vi vill inte att nån ramlar.
Okej, den är stabil.
-Ja. -Bra.
Det är väl inte för djupt?
Nej, det är inte så djupt. Man kan se lite kläder.
-Vi behöver inte vara många. -Luktar det?
Lite. Okej, jag går ner.
-Jag kan också. -Vem mer?
-Inga problem. Jag går ner. -Jag vill också gå ner.
Är du säker?
Ja, jag är säker.
-Tere, ge henne en näsduk och handskar. -Okej, jag hämtar det.
Mari, sänk ner några ficklampor, tack.
Klättra ner försiktigt. Halka inte.
Vi kommer att hitta nåt där nere.
Det kan lukta illa. Använd näsduken om det behövs.
Rör ingenting. Säg till oss om du hittar nåt, okej?
-Ja, okej. -Vi håller koll på dig.
Och…
…Lupita ska skulle nog också gå ner.
Här är jag.
-Kolla om stegen är stabil. -Ja, den är okej.
-Var försiktig. -Jag har den.
Täck över munnen.
-Gick Julia ner? -Ja.
Det är ett getingbo där nere. Det är litet, men var försiktig.
Håll i stegen.
Den känns lite ranglig.
D OCH N
Ta med ficklamporna. Det är nåt här.
Hur många dolda gravar har din grupp hittat?
Gravarna är bara hemliga för oss.
De vet var de lämnade dem. De vet var de är.
-Vilka är "de"? Vilka grävde gravarna? -De som behövde.
-Vem letar du efter, Lupita?' -Jag letar efter Daniel, min bror.
Han försvann samtidigt som Gerardo, Dianees bror.
Ett kriminellt gäng tog dem.
De krävde en lösensumma, som vi betalade, men de har inte släppt dem.
Åtta personer greps.
Under förhöret sa de
att de kokade dem.
Vad menas med "kokade"?
De sa att det betyder att man styckar kropparna,
bränner dem i oljetunnor, och sprider ut kvarlevorna.
Som du såg. Det är så vi hittar dem.
-Okej, tjejer. -Jag är hungrig.
Det här är allt vi har.
…för vi försökte leta.
Så åklagarna inte kontaktat dig under alla dessa år?
Jag menar, personligen?
-Vi flyttar bordet. -Chicharrón, tack.
Hon vill servera den snygga polisen.
-Jag? -Men det är min tur!
Ska du snart göra ett prov?
Jag är ingen bra dansare men ändå.
Barfotadans? Oj!
Ska du dansa?
Vill du inte?
Julia, dansa.
Kom igen!
Edith, hjälp henne att slappna av.
Är hon som Lupita? Hon dansar bara till ranchera-musik.
-Solo! -Nej! Dansa med henne!
Jag skulle ramla själv!
-Mina damer. -God dag.
-God dag, Lupita. -Vet du vad klockan är?
-Ursäkta. -Du är åtminstone utvilad.
-Jag hade ett möte. -De andra är där borta.
-Okej. -De har väntat i två timmar.
-Kan jag ställa några frågor? -Nej, det passar inte nu.
-Några minuter bara. -Inte nu.
Ursäkta.
Fru Velázquez?
-Herr Rodríguez. -Hur mår du?
Vad gör du här?
Jag fixar nån annans misstag. Vad gör du här?
Gör nån annans jobb.
Ursäkta mig.
Titta här.
Det är artikeln jag skrev om kropparna i bilen.
Den har uppmärksammats av tio nyhetsstationer.
Artikeln trendar.
Din vän polischefen lär inte bli så glad över det.
Jag vet.
-Hej raring. -Hej mamma.
Hur mår du?
-Var är du? -Jag är på ett fint hotell. Du då?
-Har du ätit middag? -Ja.
-Vad åt du? -Kyckling och grönsaker.
Det var jättegott.
-Saknar du mig? -Mycket.
Jag är snart tillbaka så vi kan ses. Jag saknar dig också.
-Tack. -Ha en bra dag.
Nåt annat?
Ditt samtal kopplas till röstbrevlådan.
Hallå?
Om du känner mig vet du att jag aldrig lyssnar på röstbrevlådan.
Vad?
Abril.
Jag går på toaletten.
-Godkväll. Vi gör en kontroll. -Godkväll. Varsågoda.
Lamporna, tack.
ID-kort
Skynda på.
-Vad glor du på? -Inget.
ID-kort.
De skriver upp dem.
Nu kommer han.
-Följ med mig. -Ni får inte ta mig. Nej.
-Det här är olagligt. -Rör på dig.
Jag är i ett nätverk. Det här är olagligt. -Gå!
Om nåt händer mig letar mina journalistkollegor efter mig.
Jag heter Abril Escobedo, och jag är journalist! Hjälp mig!
-Gå. -Hjälp! Jag heter Abril Escobedo!
-Gör inte såhär! Julia! -Gå nu.
Ni får inte göra såhär! Hjälp mig!
Hjälp mig! Jag heter Abril Escobedo!
Ni får inte ta mig!
-Nej! -Ta henne!
Ta henne. Få in henne i bilen, fort!
-Skynda på! -Hjälp!
Få in henne. Gå in, för fan.
Kom igen!
Nej.
Kom igen!
Julia.
Rör mig inte!
-Ni dödade henne! -Lugna dig.
-Hon klarar sig. -Försvinn från mig!
Förrädare.
Ni får betalt för att skydda oss, men det är ni som för bort oss.
Julia, de frågar om dig.
-Du måste åka. Jag kom för att träffa dig. -Vilka frågar om mig?
Jag letar efter min dotter, och nu letar jag efter min vän.
Jag vet, du har ingen anledning att tro mig.
Men du gör många människor arga. Riskera inte ditt liv mer.
Snälla, följ med mig.
Kom nu. Vi har ont om tid.
-Skynda. -Vi vill ha tillbaka dem levande!
Vad gör vi här?
Vi vill ha tillbaka dem levande!
Vi grep honom för några veckor sen under en operation mot gängledare
i området där Ger försvann.
Han är inte högsta hönset, men han var verksam i barerna
där din dotter sågs senast.
Han har många kontakter, och de tänker släppa honom.
Prata med damen.
Det här är Ger.
Här är hon med min son, Pedro.
Och…
…här spelar hon basket på gymnasiet.
Hon tävlade i landskampen.
Vann hon?
De kom tvåa.
Får jag se?
Vad hände med hennes näsa?
Hon fick en boll i ansiktet. Det blödde mycket.
Men hon ville bara fortsätta spela.
Hon borde ha vunnit.
Sluta leta.
-Du hittar henne inte. -Varför inte?
Vad gjorde ni med henne? Var är hon?
Hon hade kokain, men det var inte våra grejer.
Bara för det?
Och hon var snygg.
Vi är klara. Ta mig härifrån annars ligger ni pyrt till.
Julia, är du okej?
Om du stoppas av nån anledning, ge dem det här.
Julia? Du måste gå nu.
Om jag hör något om din vän hör jag av mig.
Gå nu. Skynda dig.
Snälla, skynda dig.
Du måste gå.
Julia.
Du måste gå!
Ut härifrån!
Julia, du måste gå nu.
Gå nu.
Sluta leta.
Du hittar henne inte.
Kom igen!
Inte en kvinna till!
VI ÄR INTE RÄDDA
Inte en kvinna till!
JAG EXISTERAR FÖR JAG PROTESTERAR
Kom igen!
Ursäkta!
Vi vill ha tillbaka dem levande!
Vi vill ha dem tillbaka levande!
DE DÖDAR OSS
Inte en kvinna till! Inte en mördad kvinna till!
Inte en kvinna till! Inte en trakasserad kvinna till!
Varför dödar de oss?
Vi är Latinamerikas framtid!
Låt de sexistiska männen darra!
Latinamerika ska bli helt feministiskt!
Dotter, lyssna! Det här är din kamp!
Du är inte ensam!
VI ÄLSKAR DIG!
TILLS VI HITTAR DIG
Testar, ett, två, tre.
Vi borde inte behöva vara här.
Vi borde inte behöva leta efter våra nära och kära
eller undra över var de är
eller vem som tog dem.
Vi borde inte behöva försvara grundläggande rättigheter.
Men vi gör det.
Vi har alltid gjort det.
Vi är här
för att vi är rasande,
på grund av kärlek,
för att vi har fått nog.
Vi är här tillsammans
för att djur som jagas alltid rör sig i hjordar.
Och hjorden är inte längre rädd!
Vi är inte rädda för vargar
eller lejon
eller ens de värsta rovdjuren.
De har redan tagit allt från oss.
De tar våra nära och käras kroppar.
De tar bort deras namn.
De reducerar dem till ett dokument.
Det är därför vi kämpar.
För de unga,
för de gamla,
för de galna,
för alla andra
och för våra nära och kära.
Vi är här för att se till att de blir sömnlösa!
Så våra älskades ögon fastnar i deras minne som knivar.
Så att de minns deras fullständiga namn,
deras ansikten,
deras längd
och platsen där de försvann.
Vi är här
för att än en gång säga
att i Mexiko
försvinner och dödas kvinnor dagligen.
Att de som har makten är medskyldiga.
Att de som är tysta är medskyldiga.
Vi är inte rädda!
Men det är inte vi.
Vi är villiga att riskera allt!
För varje saknad person är en del av våra egna kroppar.
Ja!
Vi ska vissa att vi inte är rädda längre!
Vi ska visa att vi är rasande!
Rättvisa!
Ner på marken!
Tillbaka!
Fortsätt! Skynda!
Nej!
Hjälp oss att sprida det här.
Vi är omringade. De jävlarna har tagit sig in.
De samlar ihop oss.
De väntade till kvällen, när media hade gått.
Snälla! Hjälp oss!
-Öppna grinden! -Nej!
Kom igen!
Håll ihop!
Den förtryckande staten är en våldtäktsman!
Kom. Var inte rädda.
Här är ditt barn. Det är okej. Vi skyddar er.
Ner på marken!
Gruppen Röst och värdighet för vårt folk, i San Luis Potosí,
består av över 300 familjer som söker efter nära och kära.
Sen början på det så kallade kriget mot droger
är antalet försvunna personer i Mexiko över 90 000.
Det handlar inte om siffror. Det handlar om människor.
Milynali Piña Pérez
José Arturo Domínguez Pérez
Alexis Domínguez Pérez
Ignacio Pérez Rodríguez
Aldo de Jesús Pérez Salazar
Daniel Elías Mendiola Acosta
Gerardo Uribe Rodríguez
Fidel Barragán Salazar
José Manuel Yáñez Torres
Juan Carlos Martínez Hernández
Edgar Daniel Hernández Torres
Moisés Gámez Almanza
Perla Guadalupe Padrón Castillo
Guillermo Díaz Niño
Daniela Mabel Sánchez Curiel
Gustavo Nájera Ayllón
Lizbeth Hernández Cervantes
Zahira Itzel Hernández Díaz
Adulfa Pomposa Cerqueda Martínez
Roberto Córdoba Ruiz
Erik Flores Cortés
Jesús Rodolfo Franco Galindo
María José Córdova vill tacka…
Mina föräldrar, bröder och min adoptivsyster.
Natalia för en ny resa. Julieta för att hon gjorde oss hörda.
Rafiel och Manolo. Chivi. Gabriel Nuncio och Bengala.
Bárbara och Fede. Karla, vår värd. Gabriela, Vicks och Maria.
San Luis Potosí och dess folk för att de välkomnade oss med kärlek.
Universitetet i San Luis Potosí. Mina vänner.
Karla Badillo vill tacka… Min mor och far och mina syskon.
Natalia som broderade en så rörande historia.
María Jose och Rafa, för att de visade mig vägen.
Fede och Bárbara.
Gaby, som rodde med mig. Julieta, vårt roder.
Röst och värdighet, för deras ihärdighet. Hela produktionsteamet. UASLP.
Min älskade delstat San Luis Potosí.
Alla som berättade om sin historia, om smärta och hopp.
Natalia Beristain vill tacka…
Den här filmen hade inte varit möjlig utan ilskan, glädjen, intelligensen,
beslutsamheten och modet jag sett hos så många kvinnor.
Kvinnorna som outtröttligt söker efter sina nära och kära.
Människor som ni håller samman vårt land. Alla som delade sin historia.
De som genom sitt arbete har visat mig vägen.
Min mor. Min dotter.
Det här är några av de verk och rörelser som medvetet eller omedvetet
fanns med mig under skapandet av denna film.
Dessa namn och motiv hade inflytande på skapandet av Noise.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt