VĒLĒŠANĀS
Reiz dzīvoja jauneklis...
kurš par vissvarīgāko uzskatīja vēlēšanos.
Protams, ne kuru katru vēlēšanos.
To, kas liek sirdij pukstēt.
To, kas tevi padara par to, kas esi.
Taču viņš arī saprata, cik tas var būt neiespējami...
panākt, lai šī vēlēšanās piepildās.
Cik viegli sapņi var sagrūt.
Un tādēļ viņš nolēma kaut ko darīt.
Viņš nenogurstoši pētīja pasaules burvību...
un kļuva par varenu burvi...
kurš spēj jebkuru vēlēšanos pasargāt no ļaunuma vai nelabvēlības...
un labajiem un cienīgajiem pat izpildīt šo vēlēšanos.
Burvis nezināja, vai pasaule gribētu viņa spējas.
Bet viņš un viņa uzticīgā sieva atrada vispiemērotāko salu...
dziļi Vidusjūrā.
Un tur viņi radīja vēl nebijušu karalisti...
kur laipni gaidīts bija ikviens, jebkura ģimene no jebkuras vietas.
Vai šī laiva spēj braukt ātrāk?
Un viņiem par prieku ļaudis ieradās...
apmetās uz dzīvi no visām malām...
pauda savu vēlēšanos un pateicību par viņa aizsardzību...
un patiesi cerēja, ka reiz vēlēšanās tiks izpildīta.
Ikviens piekritīs...
ka visvairāk to ir pelnījis...
mans vectēvs.
Vismīlošākais...
un jaukākais...
vīrs, kuram šodien aprit 100 gadu.
Viss?
Vairs nerunāsi?
Valentīno nekad nebeidz runāt.
Ja vien mēs spētu tevi saprast.
Valdnieks pavēlējis šodien rīkot vēlēšanos ceremoniju!
Tā diena ir klāt!
Tā nevar būt sagadīšanās, ka valdnieks rīko vēlēšanos ceremoniju...
tavā dzimšanas dienā.
Tfu, tfu, tfu, piesit pie koka.
Šodien ir tavs vakars, Saba.
Es to jūtu.
Aša, uzcepsim kūku.
Nē.
Bet es dievinu kūkas.
Tas ir, es nevaru.
Es vadīšu ekskursiju un tad...
Es palīdzēšu. Palīdzēšu Dālijai.
Jā. Tādēļ...
- Kādēļ teici to tā? - Kā?
Kas tev padomā?
Kādēļ domā, ka man kas padomā?
Jo pazīstu tavus klusuma brīžus.
Es pieaugu.
Mani klusuma brīži mainās.
Aša!
Nevaru runāt, nokavēšu!
Tiekamies vēlēšanos ceremonijā.
Es nelaistu to garām.
Man ir laba priekšnojauta!
Esmu klāt!
Esmu klāt.
Mirklīti.
Ļaujiet ievilkt elpu.
Hola, shalom, salam.
Visi gatavi?
Sveicu jūs Rozā Nu ko, nāciet līdz
Te visskaistākie dārgumi Pretī jums mirdz
Nav vietu vairs daudz Kur tā pārsteigt jūs ļauts
Sapņi reāli kļūst Dzīvē piepildās jau
Vai jums dejot liek bīts?
Mati jums augt līdz zemei vai drīkst?
Vai jūs kosmoss sauc
Jums - hei! - te vienmēr būs... Kāds draugs
Jo šeit - brīnumpilsētā Rozā!
Vari īstenot sapņus, ko gaidi
Šaubas prom droši raidi
Ak, šeit - brīnumpilsētā Rozā!
Ir tik droši, un tik daudz ko atklāt
Ka tu būsi te laimīgs
Te mājas man un jums
Un visiem mums
Brīnumpilsētā Rozā!
Jo rau - valdnieks ir mums Vārdā Magnifiko
Kurš cēla Rozu un veidoja to
Jo skatiens tam ass Kā zibens tik spožs
Nē, nē, nē, es centos jokot.
Bet viņš maģiju prot
Viņš tāds kā mēs
Burvis īsts
Es spētu viņu noskūpstīt
Ak, nē!
Vien mājiens īss
Un vēlēšanos puf! - pildīs drīz!
Hei, vai es teicu Kad pilngadīgs kļūst
Kaut ko vēlēties var Un tas noglabāts būs
Ko vēlamies mēs Valdnieks sargājot skauj
Un vienu reizi mēnesī piepildīt ļauj
Saņems to kāds jau rīt
Vai mans Saba Sabino Ū, ceru drīz
Vai tas sāp?
Jāraud daudz?
Ak nē, tev pat nav pārāk skumji Kad tai sauc "Atā"!
Jo šeit, brīnumpilsētā Rozā!
Vari īstenot sapņus, ko gaidi
Šaubas prom droši raidi
Jo šeit, brīnumpilsētā Rozā!
Ir tik droši un tik daudz ko atklāt Ka tu būsi te laimīgs
Te mājas man un jums
Un visiem mums
Brīnumpilsētā Rozā!
Izteikšu savu vēlēšanos.
Vai tiešām vēlēšanās pēc tam ir jāaizmirst?
Jāaizmirst bez nožēlas.
Vēlos satikt valdnieku.
Tev veicas. Šovakar būs vēlēšanos ceremonija.
Laipni aicināti palikt un vērot.
- Es dievinu ēdienu! - Izbaudi.
Burvīgi!
- Vēlos šeit dzīvot. - Es arī.
- Nekad nedošos prom. - Tik gardi!
Palīdzi!
Labākā draudzene un saprātīguma speciāliste.
Mana intervija ir pēc stundas...
esmu tik satraukta, ka, šķiet, uzsprāgšu.
Intervija. Kāda intervija?
Dālija?
Tu domā interviju ar saldumiņu valdnieku.
Lūdzu, nesaki to tā.
Mana labākā draudzene, valdnieka mācekle.
Būšu slavena.
Esmu aizmirsusi, kā runāt.
Man žoklis neklausa.
Man atkritīs žoklis. Jūtu, atkritīs.
Žigli, uzdod man intervijas jautājumu.
Labi, Aša, kāds ir tavs trūkums?
Trūkums?
Kļūstu neapdomīga, kad uztraucos.
Nē, nē.
Tev rūp pārāk daudz.
Tiešām? Vai tas ir trūkums?
Tādēļ tas ir nevainojami.
Lūdzu.
Nomierinies.
Tev apkārt ir draugi.
Cepumi?
- Cepumi. - Man garšo cepumi.
- Es pirmais. - Uzmanies.
- Pamūc malā! - Jā, jā, jā.
Cepumi.
Dod man cepumus.
- Nost! - Lēnāk.
- Pabīdies. Labi. - Dievinu cepumus.
- Safi, tie ir ar citronu. - Ak, nē.
Jā.
Dzīve ir tik netaisnīga.
Ņem manu.
Bazīma, no kurienes tu ieradies?
Sveiks.
Ņem arī manu. Es nedrīkstu ēst.
Labi. Tava intervija ar valdnieku.
Hei, paskaties uz mani.
Neuztraucies. Būsim ar tevi, kad tev neizdosies.
Gabo.
Ak, tur ir cepumi.
Safi tiem uzšķaudīja.
Paldies.
Fū.
Lai nu kā.
Nevainoju tevi, ka centies apkrāpt sistēmu.
Ko? Es necenšos neko apkrāpt.
Nu beidz.
Visi zina šo negodīgo praksi.
Valdnieka mācekļu vēlēšanās tiek izpildītas...
un parasti arī viņu ģimeņu vēlēšanās.
Ne vienmēr.
Varbūt vienmēr.
Tavam Saba šodien paliek 100 gadu, un viņš joprojām gaida?
Ignorē viņu.
Nevar nepieminēt, ka tev paliek 18 gadu.
Daudz laimes.
Pēc dažiem mēnešiem...
ne šodien.
Un, kad pateiksi valdniekam savu vēlēšanos...
tu nevēlēsies nokļūt tur, kur Saimons, pareizi?
Kas Saimonam kaiš?
Nezinu.
Tagad tu esi tāds kā garlaicīgs.
Neņem ļaunā.
Esmu kļuvis garlaicīgs?
Jūs visi tā domājat?
- Apčī. - Nē, ne garlaicīgs. Tikai...
Mierīgāks.
Saimon, neuztraucies. Tu joprojām esi tu...
un es deru, ka tava vēlēšanās tiks izpildīta tiešām drīz.
Atšķirībā no tava nabaga vecā Saba, kurš joprojām gaida...
Valdniece.
- Jūsu Majestāte. - Valdniece.
Ak dievs.
Aša, valdnieks tevi gaida.
Tagad? Vai kavēju? Domāju...
Viss kārtībā. Pēdējā intervija...
Tā bija katastrofa!
...beidzās pirms laika. Dosimies?
Labi, esmu gatava.
Es tik ļoti neesmu gatava.
Ar tevi viss ir kārtībā.
Tikai neko neaiztiec.
Neaizmirsti paklanīties...
- un pateikt, ka viņu mīlu. - Ko?
Es jokoju. To viņam nesaki.
Lieliski. Liels paldies.
Atā. Nesaceries.
Māceklim vienmēr jāuztur uguns...
jo valdniekam garšo karsta tēja.
Viņam arī patīk runāt. Pat ļoti.
- Droši vari tikai klausīties. - Esmu laba klausītāja.
Daži priekšmeti var šķist dīvaini...
bet kādēļ burvim vajag to, ko burvim vajag...
- nav tava daļa. - Pareizi.
Un pats galvenais...
neceri ieraudzīt vēlēšanās. Pat neprasi.
Jā, kundze, tas ir, noteikti tā nedarīšu, Jūsu Majestāte.
Ceru, tev izdosies, Aša.
- Tiešām? - Jā.
Paldies, kundze.
Bet... kāpēc?
Esmu pamanījusi tavas rūpes par citiem.
Ir redzams, cik ļoti mīli šo karaļvalsti...
un tās ļaudis.
Protams.
Šāda veida dāsnums vienmēr ir bijis Rozas patiesā būtība.
Vai esi gatava sastapt valdnieku?
Es ceru.
Ak.
Viņš tūlīt atnāks.
Pārbaudīšu ceremoniju.
Labi.
Ardievu.
Uguns maģija...
Burvestību vēsture.
Nē, nē.
Aša, šī grāmata ir aizliegta.
Sveiki. Es tikai...
Kas notiek?
Esmu nobūris stiklu.
Man vienkārši gravējumi šķita skaisti.
Jā, bet grāmata ir bīstama.
Tad kāpēc to vajag?
Valdniekam ir jābūt gatavam uz visu. Pagaidi.
Nekusties.
- Nekusties, es to kontrolēju. - Nē, nē.
Neliels vingrinājums.
Vai tev viss kārtībā?
Nē. Es...
Tas ir, jā.
Sapratīšu, ja vēlaties, lai aizeju un vairs te nerādos.
Lūdzu, nepārspīlē.
Tu esi šeit. Noteikti esi piesaistījusi manu uzmanību.
Aiziet.
Pastāsti, kādēļ domā, ka tev jākļūst par mācekli.
Labi, tātad...
Man rūp pārāk daudz.
Labi, tas ir interesanti.
Tas ir mans trūkums.
Nospriedu, ka jāsāk uzriez ar slikto.
Labi.
Un tavas priekšrocības?
Priecājos, ka pajautājāt.
Es ātri mācos un smagi strādāju...
un labi palīdzu.
Un esmu jauna, tādēļ piekāpīga...
bet ne pārāk jauna, tādēļ ne pārāk piekāpīga.
Un man patīk zīmēt.
Vai tam ir nozīme?
Uz ko es skatos?
Tā ir kaza.
- Tā lēkā. - Protams.
- Redzat? Tā lēkā. - Jau atkal. Unikāls talants.
Vai tas ir talants?
To man iemācīja tēvs.
- Šķiet, ka atceros tavu tēvu. - Tiešām?
Viņš bija filozofs, pareizi?
Vienmēr runāja par zvaigznēm.
Mēs mēdzām kāpt tajā kokā uz augstās grēdas...
tur esi tikai tu un zvaigznes.
Viņš mēdza teikt:
"Zvaigznes ir tur, lai mūs vadītu...
"lai mūs iedvesmotu...
"lai mums atgādinātu ticēt iespējai."
Arī, būdams slims, viņš naktī veda mani sapņot.
Viss, par ko sapņoju, bija viņa atlabšana.
Cik tev bija gadu, kad viņš devās aizsaulē?
Divpadsmit.
Tas nav taisnīgi, vai ne?
Jaunībā arī es piedzīvoju lielu zaudējumu.
Es to nezināju.
Man žēl.
Visu ģimeni.
Mūsu zemes iznīcināja...
savtīgi, mantkārīgi zagļi.
Ja vien es tad būtu pazinis burvestību.
Redzi, es izveidoju šo karaļvalsti...
lai būtu vieta, kur visi justos droši.
Aša, nevienam nekad nebūtu jāredz, kā acu priekšā tiek iznīcināti sapņi.
Nevienam nebūtu jādzīvo, katru dienu izjūtot šo zaudējumu.
Tādēļ daru to, ko daru.
Tādēļ vēlos strādāt jūsu labā.
Nāc man līdzi.
Tu esi viena no retajām, kuru esmu šeit ieaicinājis.
Bet, ja man tev jāuzticas...
man jāzina, ka tu saproti...
cik svarīgas tās ir.
"Tās"?
Rozas vēlēšanās.
Tu jau tās sajūti, vai ne?
Tās ir viss.
Atvainojiet. Nezinu, kādēļ tā teicu.
Nē, tā tas ir.
Tās ir viss.
Nedomāju, ka tās būs tik... dzīvas.
Jā.
Redzi...
cilvēki domā, ka vēlēšanās ir tikai idejas.
Bet nē, tās ir daļa no tavas būtības.
Vislabākā daļa.
Ja taustāma spētu laime reiz kļūt
Būtu kā tu
Ja tu man teiktu, ko liksi man just
Es neticētu
Cik meklēt var ko tik tīru kā tu
Līdz beigsies laiks
Tu mans pārsteigums Kaut kas ļoti skaists
Tu mani cel tā kā spārnos vējš
Brīnums, kas mani valdzināt spēj
Ejot prom, palikt vēlos Es vēlos
Sirds tev apsolas
Lai, lai tevi glābtu, dotu daudz
Cieši manās rokās nāc
Lai, lai tevi glābtu
Dotu daudz
Kas sāp, tevi ieraugot
Kā var tev paskaidrot
Pat ja es gribētu
Vai sapņi tādi vēl kā senāk būs
Kāds tiešām centās uzbrukt? Man nav skaidrs, kā tie spēja
Par tevi cīnītos no visa spēka
Uzpeld nē, ka nevar
Cerams tomēr, ka es varu Palikt tepat blakus
Līdz sirds tev apsolas
Lai, lai tevi glābtu
Dotu daudz
Cieši manās rokās nāc
Lai, lai tevi glābtu
Dotu daudz
Ja būs kādreiz nomaldīties lemts
Iešu meklēt
Cīņā stāt
Katrai jūrai spēšu pāri celt Lai tuvāk būtu
Un vienmēr tā
Šeit un tagad zvēru pretī nākt
Ziņu sūtu
Līdz sirds tev apsolas
Lai, lai tevi glābtu
Dotu daudz
Cieši manās rokās nāc
Lai, lai tevi glābtu
Dotu daudz
Zini, Aša...
Gribētu redzēt kādu vēlamies kļūt par vislabāko mācekli...
kāds varenam burvim jebkad bijis.
Ko teiksi?
Aša?
Mana Saba Sabino vēlēšanās.
Šodien ir viņa dzimšanas diena...
un viņam ir 100 gadu.
Iespaidīgi.
Jūsu Majestāte...
varbūt jūs apsvērtu iespēju...
šovakar izpildīt viņa vēlēšanos?
Tas nu gan bija ātri.
Zini, vairums cilvēku gaida dažus mēnešus...
pat gadu...
pirms sāk man ko lūgt.
Es atvainojos...
- Es negribēju... - Nē, viss kārtībā.
Ļauj man aplūkot vēlēšanos.
Tā ir skaista vēlēšanās.
Skaista.
Bet diemžēl...
tā ir pārāk bīstama.
- Bīstama? - Tavs Saba ilgojas radīt kaut ko...
lai iedvesmotu nākamo paaudzi.
Brīnišķīga vēlēšanās...
bet pārāk neskaidra.
Radīt ko?
Varbūt dumpīgu pūli?
Iedvesmot viņus darīt ko?
Varbūt iznīcināt Rozu?
Mans Saba nekad nedarītu nevienam pāri.
- Tu tā domā. - Es to zinu.
Tu esi jauna. Tu neko nezini, tiešām.
Mans pienākums ir izpildīt tikai tās vēlēšanās...
par kurām esmu pārliecināts, ka tās būs labas Rozai.
Tātad vairums šo vēlēšanos nekad netiks izpildītas?
Tomēr es tās sargāju tāpat kā visas pārējās.
Vai jūs nevarat tās vienkārši atdot?
Kā, lūdzu?
Vēlēšanās, kuras neizpildīsiet...
Jūs tās vienkārši varētu atdot.
Cilvēki varētu mēģināt paši uz tām tiekties.
Ja tās ir bīstamas...
tad tās var apturēt, bet, ja tās nav...
Tu visu pilnībā pārprati.
Cilvēki šeit ierodas, jo zina, ka nespēj piepildīt savus sapņus.
Ceļojums ir pārāk grūts.
Tas ir pārāk netaisnīgi.
Viņi labprāt nodod man savas vēlēšanās...
un es panāku, ka viņi aizmirst savas rūpes.
Jūs panākat, ka viņi aizmirst savu skaistāko daļu.
Un viņi neapzinās, ko palaiž garām.
Bet jūs to zināt.
Un tagad es zinu.
Tas nav taisnīgi.
Mans Saba ir labs.
Rozas iedzīvotāji ir labi.
Viņi ir pelnījuši vairāk nekā...
Es izlemju, ko katrs ir pelnījis!
Manu valdniek?
Atvainojiet, ka pārtraucu. Bet ir pienācis laiks ceremonijai.
Vai tiešām, mana mīla?
Lai Aša sēž tev blakus uz galvenās skatuves.
Ak, nē. Ir jau labi.
Es uzstāju.
Vai esi gatava, Roza?
Vēl viens skaists vakars manā karaļvalstī.
Prieks jūs redzēt.
Prieks būt redzamam.
Sāksim ar svarīgāko.
Mums ir divi jauni pavalstnieki, gatavi nodot savas vēlēšanās.
Helēn, Esteban...
jūs šeit būsiet ļoti laimīgi, apsolu.
Ievēlieties vēlēšanos...
un glabājiet to savā sirdī.
Īsts atvieglojums, vai ne?
Aizmirstiet bez nožēlas.
Labi...
kurš ir gatavs, lai izpildu viņa vēlēšanos?
Izpildiet manu! Šeit!
Šodien mani izaicināja...
izmantot iespēju...
un izmēģināt kaut ko jaunu.
Paldies, Aša.
Nepārprotami un ar mīlestības pilnu sirdi...
šodien izpildīšu vēlēšanos, kuru kāds...
- ļoti pacietīgi un ilgi gaidījis. - Tam jābūt Sabino.
Sanja Osmena.
Kur ir Sanja?
- Tur viņa ir. Kāp augšā. - Viņš teica "Sanja"? Es? Es.
Tā esmu es.
Palaidiet, paldies. Tik ļoti aizraujoši!
Sanja Osmena...
Man ir patiesi...
liels prieks...
izpildīt tavas sirds vēlmi...
šūt visskaistākās kleitas...
visā valstī!
Mana vēlēšanās ir piepildījusies.
Nabaga Saba.
Viņš ir gaidījis tik ilgi.
Redzi, nekad nevajag sacerēties.
Aša.
Ir skaidrs, ka nepiedāvāšu tev sava mācekļa vietu.
Bet neuztraucies...
Es joprojām sargāšu tava Sabas vēlēšanos...
un tavas mātes...
mūžīgi.
Manu valdniek?
Viss noritēja labi, kā tev šķiet?
Vai esi izsalkusi?
Mēs neizšķērdējam pārtiku.
Cienājieties un izbaudiet.
Tev taisnība, Saba.
Jāskatās no gaišās puses.
Aša...
tu biji starp pēdējiem, kurus izskatīja...
prestižākajam amatam karaļvalstī.
Un Saba...
vienmēr ir nākamā reize.
Priekā par to.
Aša?
Saba...
Man tev kas jāpastāsta.
Kas, mans bērns?
Es nedomāju...
ka tava vēlēšanās...
kādreiz tiks izpildīta.
- Ko? - Kādēļ tā saki?
Jo valdnieks man to pateica.
Viņš teica, ka tā ir pārāk bīstama.
Mana vēlēšanās ir bīstama?
Nē. Tur tā lieta...
Nedomāju, kā tā ir.
Tu to redzēji?
Jā.
Un tev būtu jāzina, kas tā ir.
Nē.
Neko nesaki.
Bet tā ir tik, tik skaista.
Skaidrs, ka Magnifiko domā citādi, tāpēc...
Saba, kas viņam dod tiesības izlemt?
Viņš ir valdnieks...
un viņš mūsu labā darījis visu iespējamo.
Ja tu būtu tās redzējis, sajutis...
kā es, tu saprastu.
Tā nav tikai tava, Saba.
Tur ir tik daudz brīnumainu, spēcīgu vēlēšanos...
kuras nekad netiks izpildītas...
- tās vienkārši tur peld, bezpalīdzīgi. - Aša? Aša!
Apsēdies, nomierinies.
Es nevaru! Nevaru te vienkārši ar jums sēdēt...
Saba, zināt tavu apbrīnojamo vēlēšanos...
- un nepateikt tev. - Tad nesaki.
Ko?
Vari doties prom no galda.
Saba?
Kāpēc tu vēlies, lai zinu par vēlēšanos...
kas nekad nepiepildīsies?
Bet es negribēju...
Bet tā ir tava vēlēšanās.
Vai centies salauzt manu sirdi, bērns?
Nē.
Es nekad nemēģinātu...
Piedod.
Aša!
Patiesībā vai tad nekļūst brīvs?
Bet kāpēc man sirds tik smaga no tās?
Ja vien es spētu parādīt, kā ir
Var acis vērt, no meliem aizbēgt
Vai tas mainīs kādam domas?
Kad vārdu teic, man saka - beidz to
Bet kā man stāt Ja es no visa spēka skrienu?
Ak, tā šeit pieņemts sen Bet ir laiks to atmest jau
Kaut es esmu jauna Zinu, kļūdas nav
Nu tad zvaigzne ceļu man lai rāda
Un dod zīmi, kas brīdina un glābj
Lai sasniedzamais ceļavēju gādā
Tad ļauj man pirmajai būt Kas augstāk kāpj
Tad es ievēlos
Sasniegt vairāk vēl par to, kas ir
Tad es ievēlos
Sasniegt vairāk vēl par to, kas ir
Hei, jā
Par to, kas ir
Kurš zināja, ka vajag brīvi augt
Jā, es darīju, ko liek Līdz atsitos pret "nē"
Tagad brīvība tik dziļi vēnās plūst
Vien jāliek pāri vāciņš vēl Lai projām neaizmūk
Un man ir savas šaubas, kas jāpārbauda Jautājums - vai vispār vērts?
Es vairs netaustu jūru Bet iekšā nē, vēl man negribas lēkt
Ja mani kāds nu aizvestu Un norādītu virzienu
"Kur man iet" un "kā man būt"
Man kājas ļogās, toties drosme kāpj Tā kā vienmēr māci tu
Nu tad zvaigzne ceļu man lai rāda
Un dod zīmi, kas brīdina un glābj
Ļauj man iet droši Grūtiem brīžiem pāri
Lai tie vēl labāk tik pa vienam nāk
Tad es ievēlos
Sasniegt vairāk vēl par to, kas ir
Tad es ievēlos
Sasniegt vairāk vēl par to, kas ir
- Hei, jā - Tad es ievēlos
- Hei, jā - Sasniegt vairāk vēl
Par to, kas ir
Tad es ievēlos
Sasniegt vairāk vēl par to, kas ir
Vai jūti to?
Kas notiek?
Nē, nē.
Manu valdniek,
tava burvestība mūs izlutina.
Lai kas tas bija...
tas bija brīnišķīgi.
Es to nedarīju.
Ko?
Un tas ietekmēja manas vēlēšanās.
Vai tas ir kāds brīdinājums?
Šķiet, ka esmu apdraudēts.
Kurš uzdrošinātos tevi apdraudēt?
Kas tas bija?
Arī tu to sajuti?
Tas bija aizraujoši.
Prieks un cerība...
un iespēja, un brīnums...
vismīlošākajā gaismā.
Vai gaisma var būt mīloša?
Izklausos smieklīgi...
vai ne?
Uztveršu to kā piekrišanu.
Valentīno!
Paliec.
Šaušalīgi.
Pagaidi.
Nē, nē.
Labi.
Sveiki.
Ko tu dari?
Tas ir privāti.
Ko?
Kas tu esi?
Tu izskaties kā...
zvaigzne.
Tā nevar būt.
Es domāju...
Zinu, ka ievēlējos...
Bet...
nē.
Jā?
Tas ir neprāts.
- Mums patīk neprāts! - Man rēgojas.
Ko tu dari?
Valentīno, neēd to.
Neiedarbojās.
Kad burvestība nostrādās?
Kaut kas notika.
Es runāju!
Kurš būtu domājis, ka mana balss būs tik zema?
Gardi.
Burvestība ir košļājama.
Mirdzoša un pikanta.
Labi, man ir tūkstošiem jautājumu...
sākot ar...
"Kā man izdevās sazināties ar zvaigzni...
"no debess augstumiem?"...
un beidzot ar...
"Kā tas viss ir iespējams?"
Tikai nomierinies.
Uz visiem taviem jautājumiem ir viena vienkārša atbilde.
Tā būtu...?
Padomā.
Mēs neesam tik atšķirīgi.
Mēs visi esam...
Satriekti?
Mūs pilnībā veido viena un tā pati, ļoti īpaša lieta...
kas ir...
Cerība?
Pamēģināsim citādāk.
Kāpēc augšup raugies tā Savas atbildes kad sirdī meklē
Kāpēc ziedi vējā spēj tā šūpoties Un dejā vēl spēlēt?
Un kā gredzens augt kokā māk? Priede augt sēklā sāk?
Kas paaudzēs pie mums mantots nāk
- Pie mums - Lai tik nāk!
Un kāpēc acis mums Kā galaktikas izskatās?
Kāpēc augšup raugies tā Savas atbildes kad sirdī meklē
Nav tev jāmeklē kas tāls Lai ko tu vaicā, esam klāt
Ja tu gribi zināt vairāk, kas tu tāds
Atrast var!
Debesīs vai kur tavs dārzs Sirdī glābts kāds rētains stāsts
Ja tu gribi zināt vairāk, kas tu tāds
Starot sāc!
Jā!
- Bum! Tikko tev notirpa prāts! - Aha!
Jā, esmu rūpīgi kopjams stāds!
Visi sauc, visā Visumā Mēs līdz-vērtīgi
- Velc sistēmai cauri... - Sauli!
Jo esam visi tikai miglāji Kas tiek auklēti
Starp supernovām Nu mēs augam līdz ar vēsturi
Mēs ceļam gaismā tos Kas noslēpti tumsā
- Nu var gaismā nākt - Visu zvaigžņu burzmā
Var lapas ēst, jo ēd saulīti tās
Un tāpēc liekas gāzes uzrodas!
Hei, tu varētu nejusties Apdraudēts vairs, labāk tad...
Mācies no sēnēm Un viss tev kļūs skaidrs
Tad tavs stāsts ir mans stāsts? Kāds fantasts!
Ei, nav tev jāmeklē kas tāls Lai ko tu vaicā, esam klāt
Ja tu gribi zināt vairāk Kas tu tāds
Starot sāc!
Tu esi burvīgs mākslas darbs Kaut vai tumsā neatklāts
Ja tu gribi zināt vairāk, kas tu tāds
Esmu stārs!
Lūk, jums viena līdzība jautra
Kas mani pilnīgi aizrauj
Ko tu rasā rītos bārsti
Esam savas izcelsmes stāsti!
Lai man nav jāskaidro gari Lai labāk zvaigzne to dara
- Un mūs šāds atklājums ārstē - Esam savas izcelsmes stāsti!
Ei, nav tev jāmeklē kas tāls Viss tepat vien un pamanāms
Ja tu gribi zināt vairāk, kas tu tāds
Starot sāc.
Kur vēlies, vari ķerties klāt Mēs radinieki līdzībās
Ja tu gribi zināt vairāk, kas tu tāds
Zvaigznēs nāc!
- Ū, esmu stārs! - Piesargās, mans ir klāt!
- Hei, hei! - Te nāk asumiņš dārgs!
- Kurš? - Es! Esmu stārs!
Starot sāc!
Piesargies, esam bars! Hei, hei!
Te nāk asumiņš dārgs!
- Kurš? - Tu! Tu i' stārs!
Tas bija kolosāli!
Nekad neesmu juties tik vienots.
Mums tas jādara biežāk.
Žēl, ka nesaprotamies labāk.
Paldies, ka neapēdi mani, Džon.
Nav par ko, Bembij.
Viss kārtībā.
Tas ir neparasti.
Un mans tēvs teica, ka esam savienoti ar zvaigznēm.
Tādēļ es ievēlējos...
un tagad tu esi šeit...
man.
Ko es...
Pag, vai tu izpildi vēlēšanās?
Ak, nē, piedod.
Acīmredzot nē.
Aizmirsti, ka jautāju.
Neesmu pārliecināta, kā tas strādā.
Es vēlējos vairāk mums, manai ģimenei...
un...
Nē, nē.
Ne savtīgā veidā.
Tikai gribu, lai viņu vēlmēm ir iespēja.
Bet...
Redzi, valdnieks Magnifiko glabā viņu vēlēšanās pilī...
iesprostotas apaļos burbuļos...
kas ir ļoti skaisti...
bet pilnībā noslēgtas...
un viņš nekad tās neatdos.
Ko tu dari?
Uzmanīgi.
Manu māti cirpa šīs dzijas dēļ!
Jā, tā ir pils.
Vai domā, ka mēs paši tās paņemsim?
Ja tās paņemsim, vai tā nav zagšana?
Mēs nevaram...
Pareizi...
tās nepieder viņam, vai ne?
Labi, bet...
Pagaidi!
Lēnāk. Mums vajag plānu!
Tā arī gribēju.
Es nāku!
Atā!
Kas tas bija?
Kurš to būtu varējis pavēlēt?
Kāpēc te nekā nav?
Manu valdniek, kas šeit noticis?
Nezinu, ar ko mums ir darīšana...
un šīs grāmatas ir bezjēdzīgas!
Ieelpo.
Nepavēli man elpot.
Daru visu, lai nodrošinātu, ka tas neatkārtojas.
Un, kad esi apdraudēts, tu neelpo.
Tu koncentrējies.
Lai izsauktu šādu gaismu, nepieciešama tik spēcīga burvestība...
Nē, tu pats saki: "Pielietot aizliegto burvestību nedrīkst."
Valdniekam jābūt gatavam darīt jebko, lai aizsargātu savu karaļvalsti.
Vispirms tev jāpasargā sevi.
To es arī daru.
Ne šādā veidā.
Mēs neko nezinām par šo grāmatu.
Tu pārvaldi spēcīgu burvestību.
Bet ar šo grāmatu...
Baidos, ka tā valda pār tevi.
Lūdzu, noliec to atpakaļ.
Ja vēlies atbildes par gaismu...
Iesaku palūkoties uz saviem ļaudīm.
- Viņi tevi mīl. - Es zinu.
- Viņi darītu visu tavā labā. - Protams.
Tu esi viņu jaukākais, mīlētākais valdnieks.
Tev taisnība.
Esmu jauks valdnieks.
Mana mīļā, lielisks padoms.
Rozai ir paveicies ar tevi.
Tāpat kā man.
Viss ir kārtībā.
Vai beigsi, lūdzu, grozīties?
Tu pievērs uzmanību.
Sveiki.
Es tikai...
Kas ir maisā?
Labi.
Vari tagad nākt ārā.
Vai tā ir pidžama?
Paldies. Jūtos pamanīts.
Labi, koncentrējieties.
Man jārunā ar Dāliju.
Jābūt veidam, kā iekļūt valdnieka kabinetā.
Lai neviens nepamana.
Jā, jau pie tā strādāju.
Zvaigzne var pievērst uzmanību.
- Tāpat kā runājoša kaza. - Ko?
Tādēļ jūs abi paliksiet šeit.
Ar vistām?
Vai redzēji, kas tikko iznāca no tās...
Tūlīt atgriezīšos. Esiet klusi.
Gabo, pat tev tas jāatzīst...
tā gaisma vakar bija brīnišķīga.
Iespējams, tas bija lāsts.
- Cepumi. - Cepumi.
Nē! Šie ir paredzēti valdniekam!
Vāvere tikko man pateica "Labrīt".
Man nav ko atbildēt.
Man arī ne. Pareizi?
Ko lai atbild vāverei?
Man tiešām jāskatās, kur eju.
Tu tiem pieskāries, tu tos mazgāsi.
Tas bija nejauši.
Kā tev tas vienmēr izdodas?
Kā tu un tavs nabaga Saba šodien jūtaties?
Cīnāmies.
Un māc ziņkāre.
Kā ēdiens no virtuves nokļūst pie valdnieka?
Sulaiņi pasniedz viņa maltītes ēdamistabā.
Un kā ir tad, kad valdnieks ēd savā kabinetā?
- Ko? - Kurš tad tās pasniedz?
Viņa kabinetā nevienam nav ļauts ieiet.
Informācija ir pieejama tikai dažiem.
Arī tev?
Nekomentēšu.
- Dāmas, lūdzu. - Kurš tur ir?
Es neko nedzirdu.
Dālij, ja zini slepenu veidu, kā iekļūt valdnieka kabinetā...
tev tas man jāatklāj.
Kāpēc? Kas ar tevi notiek?
Pagaidi.
Ko tu dari?
Man jāsalasa olas.
Nē! Ļauj man. Izdarīšu to tavā vietā.
Nē, ir jau labi, Aša.
Bet tava alerģija!
Visa tā šķaudīšana. Tā nenāk tev par labu.
Vai vēlies man atņemt vistas?
- Tu zini, ka Safi dievina tās vistas. - Jā.
- Vai viss kārtībā, Aša? - Tu uzvedies dīvaini.
Ko tu slēp?
- Neko. - Dzīve ir jādzīvo!
Un nevienu.
- Kas tur notiek? - Kāpēc tu svīsti?
Vari mums stāstīt visu.
Paej malā, vai izlauzīsim durvis!
Nē, nē.
Labi. Labi!
Vakar pēc visiem notikumiem...
es ievēlējos...
zvaigzni.
Vai tev ir pieci gadi?
Un zvaigzne atbildēja.
Tieši tā, dāmas.
Jūsu spārni nespēj lidot, bet balsis spēj!
Labi, dāmas...
lielā kulminācija!
Šie ir mani draugi.
Tas taču nav iespējams.
Ko? Kāpēc tevi sarūgtinu?
Saimons ir pilngadīgs.
Viņš savu vēlēšanos jau ir nodevis valdniekam.
Nevaru atcerēties, ko esmu zaudējis.
Nepieņem to.
Nē. Nenāc klāt. Nē!
Vai vienīgais saprotu, ka šis viss beigsies slikti?
Ne tad, ja visi klusēs par Stāru.
Burvestība ir aizliegta, izņemot Magnifiko...
kurš arī vienīgais ir pilnvarots...
izpildīt vēlēšanās.
Paš-pilnvarots.
Vai Stāra izpilda vēlēšanās?
Nē, bet domāju, ka tā vēlas palīdzēt man tiekties pēc manējās.
Kā feju krustmāte.
Dzīve nav pasaka.
Ko tu ievēlējies?
Nē, vai zini?
Nesaki. Nevēlos tajā iesaistīties.
Tas ir valdnieka aicinājums pulcēties.
Lūdzu, Magnifiko nedrīkst uzzināt par Stāru.
Un apsolu, ka mana vēlēšanās nekaitēs un neietekmēs nevienu no jums.
Un Rozu.
Tas ir nopietns solījums, Aša.
Bet mēs tev uzticamies.
Vai ne... Kur viņa pazuda?
Kā viņai tas izdodas?
Viss kārtībā. Nevienam neteiksim, Aša.
Pareizi.
Par vistām.
Esam ar tevi.
Pareizi, Gabo?
Neesmu sūdzmanis.
- Ko tu man nestāsti? - Labi.
Vakar es tā kā izaicināju valdnieku.
- Ko? - Tas ir sarežģīti.
Un?
Dālij, ko tu darītu, ja uzzinātu...
ka tavu vismīļāko cilvēku vēlēšanās...
nekad netiks izpildītas?
Tu domā sava Sabas vēlēšanās.
Pateicoties man, arī manas mātes.
Esmu šeit, lai atgūtu viņu vēlēšanās un atdotu tās viņiem.
Tu esi šeit, lai zagtu no valdnieka?
Es nezogu.
Vēlēšanās viņam nepieder.
Vai nevari palūgt Magnifiko tās atdot?
Domāju, ka zaudēju cerības kaut ko lūgt Magnifiko.
Šādi mēs nogādājam ēdienu valdnieka kabinetā.
Lieliski.
- Jauns uzrāpšanās veids! - Uzmanīgi!
- Mēs neielienam. - Bīdos.
Vai esi par šo pārliecināta?
Magnifiko var atgriezties jebkurā brīdī.
Un tāpēc tu viņu aizkavēsi.
Lūdzu un paldies, draudzenīt?
Kā lai aizkavēju valdnieku?
Tu kaut ko izdomāsi.
Tu esi ģēnijs!
- Pa kreisi. - Augšup!
- Man jāaizsniedzas līdz virvei. - Un laižam!
Atvaino, tieši tev ausī.
- Vakardienas gaisma bija neticama. - Tā bija brīnišķīga.
Iepriekš neredzēta.
Klusumu!
Zinu, ka visi brīnāties par to gaismiņu...
vakar.
Gaismu, ko nepavēlēju un neatzīstu!
- Jā! - Ko?
Tā bija burvestība, tomēr diezgan neveikla un nemākulīga.
Tā bija arī pilnībā aizliegta.
Mūsu vidū ir nodevējs...
kurš nepakļāvās likumam.
Viņš izmantoja burvestību, lai jūs visus apdraudētu.
Bet nesatraucieties...
viņš nav mans sāncensis.
Un es jums apliecinu...
kad viņš tiks notverts, tad tiks sodīts...
kārtīgi.
Aša.
Tu esi ļoti lēna.
Šķiet, esam klāt.
Piedzīvojums ir aiz šīm durvīm!
Aiziet.
Ak, nē.
Nē. Tās ir slēgtas.
Es tās satriekšu.
Bez ragiem ir sāpīgi.
Ko tu dari?
Stāra, lūdzu neko nesalauz.
Jā, bet neesi savaldīga.
- Kas notiek? - Centies no visas sirds.
Izkaisi burvju putekļus visur!
Būs labi.
Jā!
Nē!
Jūs esat nepieciešami Rozai.
Jebkura informācija var noderēt.
Un es zinu, ka jūs nekad...
mani nepievilsiet.
Paldies.
Jūsu Majestāte, pagaidiet!
Lūdzu!
Jā, turpini.
Labi.
Sveiki.
Sveiki, esmu Dālija.
Es cepu jūsu Magnifiko cepumus.
Brīnišķīgi. Kā varu tev palīdzēt, Dālij?
Paldies, ka pavaicājāt.
Jūs teicāt, ka jebkura informācija var noderēt.
Bet teorētiski - kas tieši?
Pierādījumi?
Nejaušība?
Tieša? Netieša?
Kā ar nojautu?
Protams.
Kā ar nojautu?
Jā, jebkas.
Noderēs jebkura informācija par to, kurš vai kas radīja gaismu.
Jā, nojauta. Klāsti vaļā.
Jūs teicāt, ka tā bija neprasmīga burvestība...
bet kā jūs varat nezināt, kā to paveica?
Ko?
Varbūt varat definēt vārdu "neprasmīga"?
Tas ir par to, ko jūs zināt.
Tas ir par jūsu drošību...
un pats svarīgākais - par jūsu vēlēšanos drošību.
Vai domājat, ka mūsu vēlēšanās nav drošībā?
Protams, ka tās ir drošībā!
Kā jauni.
Ceru, viņam tos nevajadzēja.
Pareizi, vēlēšanās.
Tās patiesībā ir durvis...
un Magnifiko pamāja ar roku, un tās vienkārši...
Labi, varbūt šādi? Nē?
Vai šādi?
Šādi? Vai šādi?
- Jā! - Tev izdevās!
Komandas darbs!
Stāra, priecājos, ka tev ir jautri...
bet tev jākoncentrējas.
Lūdzu, atrodi mana Sabas un manas mātes vēlēšanās...
pēc iespējas ātrāk!
Kā lai zinām, ka mūsu vēlēšanās ir drošībā? Nekad tās neredzam.
Kādēļ tās neredzam? Kādēļ tāds noteikums?
Un kādēļ tās neatceramies?
Pa vienam.
Un ja mēs vēlamies mainīt savu vēlēšanos?
Laba doma, vēlēšanās var mainīties.
Stājamies rindā, ikvienam būs iespēja.
Ziniet, kas mūs nomierinātu?
- Vēl viena vēlēšanos ceremonija. - Jā.
Tā mums liktu justies daudz labāk.
- Jūsu Majestāte! - Var tagad!
Nē! Ne tagad! Slikts brīdis!
Vēlēšanās, vēlēšanās!
Klusumu!
Vai tas ir viss, kas jums nāk prātā?
Vēlēšanos izpildes ceremonija?
Labi.
Tas, kurš atklās nodevēju...
tā vēlēšanās tiks izpildīta!
Ko?
Bet tagad klausieties!
Tas, kurš palīdzēs nodevējam...
tas, kurš mani pievils...
tā vēlēšanās nekad netiks izpildīta!
Pagaidiet! Jūsu Majestāte...
Pietiek!
Cik nekaunīgi viņi mani apšaubīja!
Viņi tevi apšaubīja, jo liec viņiem justies diezgan droši, lai tā darītu.
Būšu pie vēlmēm. Vari traucēt tikai ar labām ziņām.
Grūti iebilst, kad atspulgs mani mīl
Tas man iedzimts!
Jā, tās spējas man no gaisa krīt!
Apbrīno! Tas ir izcils gēns! Ar lielo Vē, esmu Visvarens!
Un aizrautīgs, nevis grūtsirdīgs Varat slavēt, cik esmu labvēlīgs
Un lūk!
Es Bena drēbes jums ziedotu
Ja jūs tikai palūgtu
Es būtu pirmais Kas pieteiktos, Henrij!
Ja māja būtu liesmās Vai pats tu būtu briesmās
Es ļautu brīvi nākt tūlīt Pat īri man nemaksāt
Pēc jūsu ķezām tīrot Vienmēr gatavs es jūsu vietā lemt
Un dot un dot, un dot, un dot Un tad jums atliek vien ņemt
Un pretī gribas man Mazliet cieņas aizvien
Un kādi man paldies tiek?
Kādi man paldies tiek?
Un kādi man paldies tiek?
"Jūs tik burvīgs" O, mazākais, ko var teikt
Var vēl, ja cenšas!
Jūs jauns un skaists, un drošs Un veikls. Paldies!
Karaļvalstī - viss manis celts Un jums vēl par maz, kāds sūdzas vēl?
Vainu atrast jūs pašos var! Un kā vēl nemocītu jūs mans darbs
Es jūsu vēlēšanās piepildu
Kas ir, gadā četrpadsmit!
Un nu jums šķiet, ka valdnieks slikts? Cik baisa necieņa mani sit
Par jums rūpējos vienmēr Jā! Darbā daudz sviedru tek
Kaut vienmēr redzot jūs Par tikšanos ir prieks
Un kādi man paldies tiek?
Kādi man paldies tiek?
Un kādi man paldies tiek?
Es negribu tā darīt Nekad vēl tā nav darīts
Bet es aizraujos, kad burvju lapas čab
Jo man gribas savu varu glābt
Vai dzira vai vārds, Pareģis vai lāsts?
Itin viss man der, lai gaisma slāpst
Es ar grāmatu nebūšu saistīts
Bet grūtā brīdī visi līdzekļi labi
Kur es paliku? O, jā.
Pilsētā ir nodevējs Un tomēr es esmu rāms
Gaismā nāc un skaidro mums Nudien, varbūt tas tik pārpratums
Bet, kurš pirmais noķers to Jā, varēs vēlēties
Goda vārds, ja ko var glābt Katrs cents nav lieks
Un kādi man paldies tiek?
Kādi man paldies tiek?
Un kādi man paldies tiek?
Kādi man paldies tiek?
O, kādi man paldies tiek?
Man ir piemērota vieta, kur mums strādāt.
Es nebaidījos, Sakina.
Jo, tāpat kā visas kazas...
uzskatu - jo lielāks izaicinājums, kam esam gatavi stāties pretī...
jo varenāka dzīve, ko dzīvojam.
Saba...
Zinu, ka nevēlies zināt par vēlēšanos, kas nekad netiks izpildīta.
Bet tagad...
tas ir iespējams.
Tā ir tik vienkārša...
un nevainīga.
Aša, zinu, ka tu domā, ka dari labu, bet...
Man nevajadzēja nodot Magnifiko savu vēlēšanos.
Tā...
Tā pieder man.
Saba...
Aša, iespējams, es nekad nevienu neiedvesmošu...
bet tagad man vismaz ir iespēja mēģināt.
Es atgriezīšos pēc tavas vēlēšanās, māmiņ.
Tieši tā, Aša.
Tevi nodeva.
Kur tā ir?
Kur ir zvaigzne?
Te jums nekā nav!
Kā tev tas izdevās?
Kādu burvestību tu izmantoji?
Es nemāku burvestības.
Tu izrāvi no debesīm zvaigzni...
un izmantoji, lai no manis zagtu.
Vēlēšanās jums nepieder.
Jūs nekad nebūtu izpildījis mana Sabas vēlēšanos.
Un viņš ir pelnījis to atgūt.
- Viņi visi ir pelnījuši... - Es tev teicu...
Es izlemju, ko viņi pelnījuši.
Lūdzu, Jūsu Majestāte.
Viņa pieļāva kļūdu. Viņa to vairs nedarīs.
Ak, es zinu, ka viņa nedarīs.
Vai šķiet pazīstami, Sakina?
Mana vēlēšanās.
Jā, tava vēlēšanās, kuru nodevi man glabāšanā...
jo mēs visi zinām, kas notiek ar vēlmēm...
šajā reālajā pasaulē.
Tās tiek sagrautas.
- Māmiņ! - Sakina. Nē!
Kas tad tas?
Kāda dāvana.
Visu šo laiku sargāju vēlēšanās, nezinot...
to spēku.
Jūtu, ka spēju paveikt...
jebko.
Zvaigzne.
Man to vajag.
Aiziet! Tagad!
- Kas tas? - Hei!
- Vai tā ir dzija? - Ātrāk.
Kā pieradināts dzīvnieks pieradinātam...
palīdzi mums!
Uzmanīgi.
Tieši tā, Sakina. Turies!
Ceļš beidzās.
Tur ir laiva.
Ātrāk.
Ejiet, atgriezieties staļļos.
Ja kāds jautā, tēlojiet muļķus.
Jādodas uz saliņu.
Tā ir vistuvāk. Varam tur paslēpties.
Paldies.
Māmiņ?
Mana sirds zina šo sajūtu.
Tās ir skumjas.
Nevēlējos, lai tā notiek.
Zinu, bērns.
Bija muļķīgi domāt, ka spēšu ko mainīt.
Man nevajadzēja ievēlēties.
Tā ir.
Mana vēlēšanās ir visu sabojājusi manai ģimenei.
Un tagad ikviens Rozā ir apdraudēts...
manis dēļ.
Aša, nē.
Ikviens ir apdraudēts...
Magnifiko dēļ.
Mūsu mīļā Roza.
Tava tēva sirds salūztu par to...
ko mēs tagad zinām.
Zinu, ko domā...
jo arī es par to domāju.
- Es jūs abus ļoti mīlu. - Kas notiek?
- Kad nokļūsiet uz saliņas... - Aša.
- ...paslēpieties. - Ko tu dari?
Man viņš jāaptur.
- Nē! - Tas ir pārāk bīstami!
Es to uzsāku.
Man tas jāpabeidz...
visu dēļ.
- Aša! - Nē!
Es neprotu peldēt!
Lieliski.
- Haizivs! - Ko?
Nē. Neesmu redzējis haizivi.
Es tikai vingrinos.
Lai iejūgtu zvaigzni...
Burvju zizlis.
Ar šādu spēcīgu zizli pat nakts man pakļausies.
Lieliski.
Viens pīlādžu zars...
iemērkts burvju dzērienā.
Izkausēta dzelzs spēkam...
varš sitienam.
Un vissvarīgākais...
enerģija, iegūta no trīs nevainīgām sirdīm.
Jūs uzdrošinājāties mani apšaubīt...
un es tik daudz daru jūsu labā.
Jūs neesat pelnījuši, ka izpildu jūsu vēlēšanās.
Bet caur mani...
jūs varat kalpot augstākam mērķim.
Mana mīla.
Tik skumji.
Jā!
Amaija, dārgā, nāc!
Tieši laikā, lai tu redzētu manu jauno rotaļlietu.
Tā tik ir vara.
Vai es mirdzu?
Jūtu, ka jā. Pareizi?
Kā tu varēji?
- Aizliegtās burvestības ceļi ir... - Nenovērtēti.
Tāpat kā es manas tautas acīs.
Tās meitenes acīs.
Viņa to izdarīja.
Viņa no debesīm nocēla zvaigzni...
lai iznīcinātu visu, ko esmu izveidojis.
Aša?
Nē, viņa tikai gribēja atgūt savas ģimenes vēlēšanās.
Vai esi nodevēja pusē, Amaija?
Nē.
Tu zini, ka nekad nebūtu Rozas nodevēja pusē.
Esmu tev ticējusi kopš mūsu satikšanās brīža.
Mēs kopā izveidojām šo karaļvalsti.
Nav nekā svarīgāka par to.
Brīnišķīgi.
Tagad iesim sagatavot skatuvi.
Dodos medībās!
Zini, šis viss ir tikai sīka neveiksme.
Milzīga, gigantiska neveiksme.
Mums jāatrod Dālija un pārējie.
Redzu tikai pēdas.
Paskatieties uz šiem nabaga ļaudīm!
Aša nozaga un iznīcināja viņu vēlēšanās.
Viņai jāsamaksā!
Viņas ģimene esot pazudusi.
Noteikti, ka nogalināja.
Šis viss šķiet nepareizi.
Jūsu sejas!
Viss labi. Jums viss kārtībā.
Tā ir tikai gaismas rotaļa.
Es tevi mīlu, Roza.
Valdniece izskatās nobijusies.
Labi, pietiks rotaļāties.
Šķiet, ka mūsu domas sakrīt...
jau atkal.
Pag, neuzkrītoši!
Jūs visi droši vien brīnāties, kādēļ esat šeit.
Jā, te apkārt skraida mežonīga pusaudze ar zvaigzni...
iznīcinot vēlēšanās.
Bet...
uzminiet, kurš drosmīgi pieteicās...
un identificēja viņu.
Skaļas uzslavas...
Saimonam O'Donahjū!
Saimons?
Es zinu!
Biju tikpat pārsteigts kā jūs visi.
Mūsu miegainais, mazais Saimons.
Nesatraucies, Saimon.
Lepojies! Izrādi savu prieku!
- Jūsu Majestāte? - Ak, vai.
Zinu, runājoša pele...
bet nekrītiet panikā.
Esmu ļoti tīra...
un man Jums ir svarīga ziņa.
"Reiz teicāt, ka dāsnums ir Rozas patiesā būtība.
"Es redzu jūsu bailes...
"bet Rozai šobrīd vajag jūsu palīdzību.
"Mīlestībā, Aša."
"Mīlestībā" bija mana ideja.
Labi. Atā.
Tātad, mans dārgais Saimon...
vai esi gatavs...
ieraudzīt savu vēlēšanos?
Būt par valdnieka visdrosmīgāko...
visdrošsirdīgāko un uzticamāko bruņinieku!
Tikai ne par uzticamu draugu.
Man ir liels prieks...
izpildīt tavas sirds vēlmi.
- Slava valdniekam! - Slava valdniekam!
Vai tas nav brīnišķīgi?
Ir vēl seši nodevēji, Jūsu Majestāte.
Dālija, Gabo, Dario...
Safi, Hāla...
un Bazīma.
Atrodiet viņus, lai viņi samaksātu par savu nodevību.
Atrodiet Ašu, lai saņemtu atlīdzību.
Bet pats svarīgākais...
atrodiet to zvaigzni...
lai man būtu vara...
izpildīt visas jūsu vēlēšanās!
Tas ir strupceļš.
Strupceļš ar neslīpētu sarkankoku.
Labs atradums, Valentīno.
Mana pēcpuse to atrada.
Tātad šeit tu dodies, kad aizlavies, Bazīma?
Paldies, ka paturēji to noslēpumā.
Introverti ir pelnījuši patvērumu.
Es priecājos par tevi.
Šeit mēs esam drošībā.
Nē, mēs nekur neesam drošībā.
Esam bēgļi, pateicoties Ašai.
Viņa teica, ka tikai vēlas atgūt savas ģimenes vēlēšanās.
Un tu viņai noticēji?
Tā ir patiesība, Gabo.
- Slēpieties! - Mēs visi mirsim!
Sveika, Aša.
Lūdzu, saki, ka neiznīcināji to cilvēku vēlēšanās?
Protams, ka nē.
Tas bija Magnifiko.
Pasakas.
Valdnieks uzvedās ļoti...
ļoti...
šausmīgi.
Izskatījās, ka Saimonam sāp.
Jā, tieši pirms viņš mūs nosūdzēja.
Esam nolemti!
Ne tad, ja cīnīsimies.
Viss maldos tīts Magnifiko nav goda vīrs, kā runā
Bet daudz ļaunāks Nekā spēju iedomāties kādreiz
Kad zvaigzne krīt un nāk mums līdz Bet rezultāts nav kā gaidīts un cerēts
Bet nu, kad tā notiek, vien cīņa derēs
Nu atklāts viss Kas īstā seja ir
Cik ļauna sirds
Melo jums, ka Rozā droši nav manis dēļ Tas tā nav, nav, nav, nav
Un vienai man grūti ir Pretī tam stāvēt
Ja jau ne mēs, tad kurš un kad
Tad jau var bēgt, viņš uzvarēs Nepieļauj
Zinot, kas zināms jau
Tālu viņš ies, viņš nestāsies
Nav vairs ko slēpt, tas jāpārtrauc
Celies, klau
Zinot, kas zināms jau
Celies - jā! Ne man vienīgajai sen jau
- Jā, gana! - Jā!
Jau drīz te dzirdēs soļus Dun, dun, dun
Jā!
Diez vai viņš saprot, par ko ir filma!
Ka visai valstij sirds jau sen pilna!
- Mums ir kaut kas, ko nevar dzēst - A-hā
Tie mēs un vēl mūsu spēks Gatavs graut
Graut
Zinot, cik daudz jau grauts
Kurš gan var teikt, ko veiksim mēs
Bet mēs un mūs neturēs
- Velti draud - Draud
Zinot, kas mums jau draud
Hū
Hū, hā
Hā
Ko viņš teiks, ka to padzīs drīz?
Bungās dusmīgās pateikts viss!
Dzīve brūk, tai līdzi mans maigums zūd
Jā
- Jauki ne, ka mēs esam bars? - To, kas pieder mums, paņemt var
- Mūs neņem vērā - Kaut mums ir ko teikt
Ir pieļauts ļaunais, par daudz Nu jau nojūk skaits
- Viņš jauš - Tik to, cik pats ir skaists
- Kaut ļauns - Ļauns
Zinot, kas zināms jau
Labais starp mums ir zudis sen
Ļāvos es jūtām, kuru nav
- Kuras žņaudz - Ā
- Zinot, cik viņš ir ļauns - Zināms
- Zināms jau
Zinot, kā mums vēl nav
Sveika.
Jūsu Majestāte, šī ir Stāra.
Tu esi neparasta.
Tev jāzina...
Magnifiko ir pieķēries vissliktākajai burvestībai.
Viņš vēlas sagūstīt Stāru.
Viņš visu tavu enerģiju vēlas sev.
Tad Stārai jādodas prom tūlīt pat.
Nē, ja kāds dosies...
tas būsi tu.
Stāra nedosies, kamēr tās vēlēšanās nebūs brīvas.
Vai tas nozīmē, ka tev ir plāns?
Protams, mums ir plāns.
Fantāziju zeme debesīs?
Kā būtu ar Nekurnekadzemi?
Labākā aukle taviem briesmīgajiem bērniem?
Spridzinu šo!
Patiesa mīlestība, cik jauki.
Te tev nu bija patiesa mīlestība.
Manu valdniek!
Aša un Stāra pamanītas mežā.
Vai tiešām?
Cik labi.
Vai sasauksim pavalstniekus...
lai viņi redzētu, kā tu viņu notver?
Pēdējā laikā pārāk bieži esam viņus sasaukuši, vai ne?
Es jokoju!
Lai skan taures, Amaija.
Atvedīšu meiteni un zvaigzni!
Labi. Jārīkojas ātri.
Un klusi!
Aizvedīšu Magnifiko pēc iespējas tālāk.
Un tiklīdz viņš pametīs pili...
tu dosies palīdzēt visiem atbrīvot viņu vēlēšanās.
Es zinu, labi?
Arī es uztraucos.
Ko tu dari?
Ā, zars.
Labi.
Ko man ar to darīt?
Tas ir burvju.
Paldies.
Tev jāiet. Dodies.
Labi. Es to varu.
Ko?
Aiziet.
Labi.
Lai veicas, Aša!
Izaicinājums pieņemts.
- Oho. - Sveiki.
Caur sirdi mēs saprotam pasauli.
Skatieties, karstie dzērieni.
- Stāra! Tu esi šeit! - Paldies dievam!
Tas mirklis ir klāt.
Vispirms atvērsim jumtu...
un tad Stāra atgriezīs vēlēšanās.
Valdniece teica, lai meklējam milzu virves.
Varbūt šīs virves?
Sāciet kāpt!
Kā mana māte vienmēr teica...
"Ja kāds nokrīt...
"atstāj viņu!"
Nē, draugs, mēs to nedarīsim.
Vari nākt atpakaļ, jo ienīstu augstumu.
Jauki!
Aiziet!
Cik augstu.
Ņem. Obsidiāna eļļa...
aizsardzībai no lapām.
Tā ir kā recepšu grāmata...
nekrietnajiem un mežonīgajiem.
Meklē norādes, kā salauzt viņa zizli, sagūstīt viņa burvestību...
vai vismaz...
apturēt tās ietekmi uz viņu.
Nemaz tevi nesaprotu!
Nekustas!
Cenšos, cik varu.
Dario, draugs!
Ķer vērsi aiz ragiem!
Nav īstais brīdis mīklu minēšanai!
Aiziet. Tas ir acīmredzami kā mana bārda.
Jums jāvelk reizē.
Skaitu.
Viens.
Divi.
Čiki.
Piki.
Pag, ko?
Es neprotu skaitīt.
Tagad!
Tieši tā. No visa spēka!
Nē!
Viņš kļuvis gandrīz neaizskarams.
Nav metāla, kas lauztu viņa zizli.
Nav burvju vārdu, kas lauztu viņa burvestību.
Un neviens nespēj viņu atgriezt.
"Skar aizliegto burvestību tikai reizi...
"un tās varā būsi mūžīgi."
Nevaru pagriezties!
Nespēju novērsties.
Darbojies.
Ak vai.
Vajag lielāku svaru!
Ir jālec.
Nu labi!
Rozas dēļ!
Leciet, visi!
Es miršu!
Es dzīvošu!
Vai tās ir mūsu vēlēšanās?
- Vajadzētu būt. - Vēlēšanās ir brīvas.
Vēlēšanās. Viņa tās atbrīvo.
Mūsu meitene.
Aiziet.
Saba, tev ir 100 gadu.
Bet mana griba ir spēcīga. Jā!
Viņiem izdevās!
Nē!
Nav svarīgi. Jūs nokavējāt.
Aša...
Magnifiko nekad nenokavē.
Saimon?
Stāra!
Vai tiešām domā, ka uzveiksi mani?
Paldies, Džon!
Vienmēr laipni, Aša!
Lūdzu, nedari man pāri.
Ne jau no manis tev jābaidās.
Bum!
Stāra!
Pārsteigums.
Labvakar, Roza!
Šovakar redzamas zvaigznes.
Izņemot tevi.
Tagad esi ieslodzīta, pareizi?
Ko lai saka?
Man tiešām nepatīk, ja mani nodod.
Tu nodod savus ļaudis!
Nē.
Gana.
Jūsu Majestāte!
Tava sīkā viltība izgāzās, Amaija.
Es dabūju to, ko vēlējos.
Kas tas?
Tu nevari atbrīvot vēlēšanās.
Tās ir manas!
Noliec galvu sava valdnieka priekšā!
Stāra, mūc prom!
Nē!
Aša!
Sveika, Aša.
Priecājos, ka pievienojies.
Kā veicas ar...
"pati tikšu galā ar savu vēlēšanos"?
Ak vai.
Man patiesībā vienalga.
Sveiki.
- Darīsim to! - Stāra!
Nē!
Jā.
Spogulīt, spogulīt, saki man tā...
kurš ir visskaistākais?
Es!
Nē!
Es uzvaru.
Vēlēšanās patiešām piepildās.
Jūs neesat pelnījis Stāru!
Jau teicu, ka es izlemju!
Nē, nedabūsi!
Vairs nekad nevarēs ievēlēties zvaigznes!
Vairs nebūs cerību...
nebūs sapņu...
un nebūs izejas.
Bēdziet!
Nav iespēju dumpoties.
Nav vietas pasakām.
Neviens mani vairs neizaicinās!
Jūs... esat...
nekas!
Mēs... esam...
zvaigznes.
Pat ja zvaigzne esmu es, ko rādīt
Varbūt zīmi dot, kas brīdināt vēl spēs
Tev jāmācās padoties.
Ja nu mēs reiz celtos bēdām kopā pāri
Būtu stiprāki par ļaunumu tad mēs
Tad es ievēlos!
Klusumu!
Tad es ievēlos!
- Tad es ievēlos! - Tad es ievēlos!
Sasniegt vairāk vēl par to, kas ir!
Kāpēc ļaudīm bail, kāpēc jānogaida
It kā laiks kaut ko dotu vēl
Mēs vairs netaustām jūru Atliek iet vai mirt un grimt vai lēkt
Noticējām pārāk Kad tu iesāki mūs sargāt
Nu zinām, kur mums glābiņš būs
Cerot, vēlēšanos ceļot augstu Tā kā vienmēr māci tu
Nē!
Beidziet!
Nu tad zvaigzne ceļu mums lai rāda
Un dod zīmi, kas ielīksmo un sauc
Par vēlēšanos cīņā iet mēs varam
Kad visi kopā nāk, tā piepildās
Tad es ievēlos!
Nē!
Sasniegt vairāk vēl par to, kas ir!
Tās ir manas vēlēšanās!
Tad es ievēlos!
Sasniegt vairāk vēl par to
Kas ir!
- Mums izdevās! - Tās ir brīvas!
- Mana vēlēšanās. - Tā ir skaista.
Es to piepildīšu.
Nevaru sagaidīt, lai realizētu.
Šī sajūta.
Nāc mājās.
Te tu esi.
Mana skaistā vēlēšanās.
Māmiņ, tu atguvi savu vēlēšanos.
- Mans bērns! - Aša!
Es tā priecājos.
Ak, šis puisis.
Vai tev ir kas sakāms?
Aša...
Man žēl.
Man ļoti žēl.
Neceru, ka man piedosi.
Biju tik nobijies, ka man būs jādzīvo bez...
nu...
manis paša.
Un es tik ļoti vēlējos viņam ticēt.
Arī es.
Mēs visi.
Nekad netici skaistai sejai.
Tādēļ pavadu laiku ar jums.
Nāc šurp.
Hallo?
Te jūsu valdnieks.
Amaija, paldies dievam!
Vai redzi, ko viņi izdarīja?
- Tev jau patīk spoguļi. - Nav smieklīgi.
Dabū mani ārā.
Nē.
Ko? Pēc visa, ko esmu darījis tavā labā, Rozas labā...
šī ir pateicība?
Šī ir pateicība, ko esi pelnījis.
Piekar to pie sienas...
pazemes cietumā.
Lūdzu, nē! Tur tik nelabi ož!
Slava valdniecei!
- Mums nevajadzēja Magnifiko. - Magnifiko, Šmagnifiko.
Atvainojiet. Šeit. Viņa ir šeit.
Valdniec Amaija, atradu viņu!
Jūsu Majestāte.
Dzirdēju, ka ilgojies lidot.
Pīters vēlas uzbūvēt lidojošu mašīnu.
- Sveika! - Jums jāstrādā kopā.
Ziņojiet, kā varu palīdzēt.
Es tikai sāku.
Tas ir kas vairāk, nekā būtu varējusi izsapņot.
Sapņoju par utopisku metropoli, kur visi zīdītāji ir vienlīdzīgi...
un nēsā apģērbu!
Kur tu paliki?
Es zinu.
Man žēl, ka es to salauzu.
Vai tā ir burvju nūjiņa?
Paldies, bet nē.
Neprotu apieties ar burvestībām.
Es koku ietērpu kleitā.
Paņemšu to viņas vietā.
Tā ir Ašai.
Bet ko man ar to iesākt?
Esi mūsu feju krustmāte. Ko gan citu?
Es nevarētu.
Es varētu?
Paldies.
Labi.
- Piedod! - Klāra!
Un brīnāties, kādēļ esmu īgns!
Esmu pārliecināta, ka viņa pie tā strādās kopā ar Stāru, vai ne?
Ak nē.
Tagad es tevi pazīstu pārāk labi.
Tu drīz dosies, vai ne?
Lai palīdzētu citiem ievēlēties.
Man tevis pietrūks.
Mana balss ir tik augsta, kad raudu.
Valentīno.
Drīz nenozīmē šovakar.
Paldies dievam!
Man tas bija par daudz.
Esmu tikai trīs nedēļu vecs.
Stāra, kā spēsim tev pateikties?
Vienkārši.
Turpiniet ievēlēties.
Un tad viņi visi dzīvoja laimīgi.
VĒLĒŠANĀS