Hteo sam da se ošišam.
Imam poklon za tebe, Kejsi.
Nikolas Kejdž je neverovatan.
Kejsi, dušo, uzmi tatin poklon.
Ovaj čovek je legenda.
Hrana!
Idi da vidiš, Fernando.
Imam i tvoju sliku.
Marija!
Ne!
Srećan rođendan, dušo.
Ne!
Los Anđeles, Kalifornija
Preveo: Bambula
Hvala.
Gledao si Mankevicovu Kuću stranaca.
To mi je jedan od omiljenih filmova.
Upravo me je na to podsetio tvoj scenario. Borba za moć,
borba za relevantnost. -Da.
I pomislićeš da ovo zvuči malo ludo,
ali na neki način, to je Kralj Lir.
Da, upravo tako. Znao sam da ćeš shvatiti
šta hoću da uradim s ovim filmom. -Da.
Dejvide, ne znam šta da kažem,
osim da je ovo uloga života
i stvarno bih hteo da budem deo ovoga.
Dobro, druže. Zvaću te za par dana.
Ako te brine bostonski akcenat,
mogu da imitiram bostonski akcenat. Radim na tome cele nedelje.
Ne brinem, Nik. -Ako imaš još neka pitanja
ili hoćeš da pričamo, zovni me.
Ili ako bi želeo da odglumim...
Nije potrebno da mi odglumiš. -Naravno da ne.
A očito i neću. -Očito. -Ali kladim se da bi deo tebe
hteo da me čuje kako glumim, zar ne?
Zašto ne bi? Na tvom mestu, ja bih želeo da čujem to.
Ozbiljno, ne želim da glumiš. -Dobro.
U svakom slučaju, ova su za mene, pa ću...
Znaš šta? Odglumiću.
"To je preuranjen zaključak, Džimi.
Ljudskom mozgu treba 13 milisekundi
da pošalje telu poruku.
Stoga, dok me tvoji meci pogode, moj cerebralni korteks
poslaće signal u 17 zdravih mišića
koji upravljaju mojim prstom na obaraču.
I pre nego što tvoj čmar bude imao priliku da se napući,
tvoja produžena moždina
biće rasuta po zidu iza tebe.
I ako će to biti poslednje što ću uraditi
na ovoj prelepoj zelenoj Zemlji,
onda, kažem, kakav način da se jebeno umre."
Sveca mu.
Mogu još jednu ako želiš.
NEPODNOŠLJIVA TEŽINA BLISTAVOG TALENTA
Dođavola, druže!
To je bilo dobro, zar ne? Bio je dobar osećaj.
Mankevic? Neverovatna interpretacija.
Znam. Samo mi je sinulo.
Dobro. Drago mi je zbog tebe.
Zato što, iskren da budem, stvarno ti je potrebno ovo.
Šta? Šta je to trebalo da znači?
Razumeš ti to. Ovo bi mogla da bude prekretnica.
Ne treba mi prekretnica. Ako se desi, desilo se.
Ako se ne desi, samo ću nastaviti s radom. To i radim.
Samo kažem da bi mogao biti malo više strateg.
Ne prihvataj uloge odmah na prvu loptu. Kao što mi je Majls Dejvis jednom rekao,
"Ponekad, važne su note koje ne odsviraš."
Majl Dejvis je bio heroinski zavisnik.
Volim ga, bio je majstor, ali srećan sam,
zdrav sam kada radim. Ja sam glumac.
Ne, ti si filmska zvezda! I nemoj to nikada da zaboraviš!
Ne treba mi ovo.
Izlazi iz auta. Niki, izlazi iz auta. Ne treba mi ovo.
Treba mi ovo. Ovo bi moglo da bude prekretnica.
Nisi srećan u kom smeru ti ide karijera
jer izgleda da radiš sve vreme.
Nikad to nisam posmatrao kao karijeru, samo kao posao.
A šta fali tome? U svakom drugom poslu,
pregalaštvo je nešto na šta treba da se ugledaš, ali ne i u glumi,
"Snimaš previše filmova, Nik." "Previše naporno radiš, Nik."
"Udari čežnju publici, Nik." Hoću reći, "Alo, to je moj posao.
Plaćam račune. Hranim porodicu. Dosadni ste."
Bože!
Da. Pa u čemu je problem, Nik?
Ostao si bez neke sposobnosti, talenta kao glumac?
Ne.
Ne, samo stvarno želim ovo.
Ovo je uloga života. To je sjajan deo.
Šta misliš kako tvoj odnos s tvojim poslom
utiče na odnos s tvojom ćerkom?
Uključimo Adi u ovo, važi?
Šta? Ne morate da radite to. Možete vi nastaviti da pričate.
Završiću sa, ovakva uloga ne pojavljuje se svakog dana.
A sada, začepiću. Dobro sam začepio. -Adi.
Šta misliš kako je strepnja tvog oca oko njegove karijere uticala na tebe?
Njegova karijera je uglavnom jedino o čemu pričamo.
To ili me tera da gledamo stare filmove, a onda me tera da pričamo o njima.
Što se svede na njegovo dvočasovno predavanje.
To je razgovor. To je više razgovor.
Terao me je da gledam jedan bizaran stari film.
Kako se ono zove? Ostrvo doktora Kalamarija?
Kabinet doktora Kaligarija. -Da li ti se svideo, Adi?
To je jedan od mojih omiljenih filmova. Da li ste ga gledali? -Ne, nisam.
Radi se o jednom ludom starom doktoru
koji je omađijao mesečara.
Taj stari ludak. Možete li zamisliti koliko bi to bilo užasavajuće?
Da budete totalno omađijani? I sviđao ti se, zar ne?
Svideli su ti se naslikani setovi, šminka... -Nisu.
Zvuči mi kao da ona nije htela da gleda taj film.
Da li si pomislio na to, Nik? O tome šta ona želi?
Šeril, daj, bre. Da li je to stvarno pitanje?
Šta misliš da će reći?
Ona ima čudesni vizuelni senzibilitet. Oduvek je tako.
Mi smo veoma bliski, i unutar te bliskosti,
mogao sam da ustanovim...
Zdravo, dušo. -Zdravo, mama. -Ćao, Adi. Volim te.
O, ne. Šta se desilo? -Ljuta mi je jer smo zajedno gledali
Kabinet doktora Kaligarija i nije joj se svideo,
što mi je čudno, s obzirom koliko joj je ukus obično zreo.
Iznenađen si jer tvoja ćerka tinejdžerka
nije htela da gleda ludi 100-godišnji nemački film s tobom?
Da. -Bože. Dobro. -Nije samo to.
Nikad nije čitala Meri Šeli, Džejn Ostin čak ni Marka Tvena.
Kakva mala filistejka. Treba li da je se odreknemo?
Mislila je da je Hemfri Bogart porno zvezda. -Da...
Šta, stvarno? -Da. -To je razočaravajuće.
Sem ako postoji porno zvezda po imenu Hemfri Bogart.
To bi moglo da prođe, zar ne? Hemfri. Hebati. Ne?
Samo si... Trenutno si u komplikovanoj fazi
s njom. I ako ne naučiš da se povežeš,
to će ostati nepovezano... Zašto se smeješ?
-Ne smejem se. -Smeješ se. -Dobro.
Olivija, raspoložen sam za vrlo uzbudljiv film.
Ostvariće se. -Bože. Hoćeš li mi učiniti uslugu? -Da.
Dođi na njenu rođendansku zabavu. -Naravno. -Naravno.
Bože! Fink, nađimo se. Imam neka pitanja.
Ne znam. Samo stvarno želim ovo.
Ovo je uloga života, i kao moj agent...
Nik, imam dobar predosećaj, u redu? -U redu. -Hajde.
Znam koliko postaneš napet. Ovo će ti pomoći da se opustiš.
Jebem ti! -Bože! Jebote, obožavam ovo.
Da li treba ovoliko da boli? Jebote!
Treba. Što bolnije, bolje. Jebeno...
Zašto? -Dobro je za cirkulaciju.
Nik, imamo još jednu ponudu. Stigla je jutros.
Odlično. O čemu se radi? -O milion dolara.
Šta je u pitanju? Rođendanska zabava, Fink?
O čemu ti pričaš? -Odeš, šta znam, pričaš im priče, zasmejavaš ih.
Da ih zasmejavam? Kao cirkuski klovn? Istrenirana foka?
Nik, zvao me je tvoj poslovni menadžer, Keni.
Živiš u Sanset taueru više od godinu dana.
Pa? Vole što sam tamo. -Duguješ im 600.000 dolara.
Poslali su Keniju račune.
Postaraću se za to. -Keni kaže da i dalje imaš prilična dugovanja.
A sada, razvod, i tvoje potrošačke navike
i... -Dobro, pobrinuću se za sve to, Fink.
Znaš da hoću. Ali dobiću ovu ulogu
a kad je dobijem, sve to će se promeniti. Onda, vratio sam se.
I, uzgred, nije da sam nekud otišao.
Nije da si nekud otišao. -Nikad ne omalovažavaj sebe.
Hajde! Nikad ne omalovažavaj sebe.
Fink, samo malo. Da odem nekud gde je tišina.
Fink, još si na vezi? Mogu da te čujem sada.
Razgovarao si s njim? -Razgovarao sam s Dejvidom.
Tu si. Sjajno. -Samo malo. -Duvaćemo svećice.
Bože, ti... -Moram da obavim ovaj razgovor.
Bože! Isuse Hriste! Hajde!
Fink, jesi li pričao s njim? -Nik, čuješ li me?
Da, čujem te. Šta je rekao? -Rekao je da te obožava,
ali na kraju je izabrao drugu soluciju
što se tiče uloge. Žao mi je, druže.
Ne volim to.
Hvala, mama.
Hvala.
Duvaj. Zamisli želju.
Srećan rođendan, Adi! -U redu, narode!
Okupite se oko klavira. Vreme je za šou.
Šta on radi? -Šta? Nik?
Odmakni se od klavira, Nik. -Ćao, Luise.
Porastao si. Koliko imaš, 15 godina?
Tata, ne pričaj s Luisom. -Dobro.
Kad je ona imala 9 godina,
moja ćerka i ja smo pošli prvi put na putovanje. Vozili smo noću,
preko pustinje do Velikog kanjona.
Sećaš se toga, dušo? -Sećam se.
A kad je sunce izašlo, zaustavio sam se pored puta
dok je ona odmarala svoju glavicu na mom ramenu a mi smo samo gledali...
Gledali smo izlazak sunca.
To mi je bio najsrećniji trenutak u životu. I u tom trenutku,
iskomponovao sam malu kompoziciju za njen 16. rođendan.
Radim na njoj još od tada.
Srećan rođendan, dušo. Ovako ide.
Bože!
Jedva čekam da vidim šta ćeš uraditi sa svojim životom, dušo.
I podržaću te u svakom slučaju.
Ne bih ti preporučio da se baviš umetnošću.
S obzirom kako nezahvalno prolazi pravi talenat
u ovom usranom gradu.
Ne znam, Olivija. Ne znam.
Sećaš li se kad smo nas troje
ležali na podu dnevne sobe u stanu u Njujorku,
a ti i ja bismo je gledali satima neprekidno? Sećaš li se?
Bilo je mnogo lakše tada. -Da.
Slušaj. Reći ću ti nešto, i nisam sigurna da bi trebalo.
Reci.
Dobro. Trebaš mi.
Trebam ti? -Treba da se sabereš, Nik.
Važi? Ona više nema dve godine.
Ona je pametna devojka kojoj je potreban otac. Ne treba joj...
Ne treba joj ovakav tip.
Da.
Ne, ne. Hajde.
Nik. -Fink. Ono na Majorci...
Šta? Rođendanska zabava? Tako depresivno.
Iskreno mi je žao što sam to spomenuo.
Prihvatiću. -Biće sjajno.
Nadam se, jer kad to prođe, gotov sam.
Kao hotdogovi na roštilju. Bataliću glumu.
Možeš pozvati udruženja, i reći im da sam rekao
da je bila izuzetna...
čast...
da budem mali deo
jedne od najstarijih ljudskih tradicija,
pripovedanja i stvaranja mitova. -Jebem ti, žao mi je.
Vozim kroz brda. Ponovi.
Kažem da ću bataliti...
Vraćamo se na našu glavnu priču
pošto je ćerka katalonskog predsedničkog kandidata
Čarlsa Delgada oteta u ponedeljak.
Policija je potvrdila da nemaju informacije gde se ona nalazi.
Zamolili su one koji imaju neku...
Šta kažeš da batalimo ćaskanje, seronjo?
Zamalo da dvaput poginem zbog tebe. Dobro.
MAJORKA, ŠPANIJA
Na poziciji sam. -Dobro, čim budem video
Baldasarija, ti uleti i pokupi ga. -Razumem.
Stani. To nije Baldasari.
Šta se dešava?
Martine, reci mi. Ko je u avionu?
Ne znam da li gubim razum,
ali prilično sam siguran da je to glumac Nik Kejdž.
Onaj seronja iz Opčinjena mesecom?
Opčinjena mesecom? Ne. Iz Ukradenog lica. Stani.
Zašto je Nik Kejdž u ovom avionu?
Znaš šta? Povlačimo se.
Ne sviđa mi se ovo. Gubi se odatle. -Martine.
Ne, gubi se odatle. Smesta.
Vivijan, čuješ li? Rekao sam, čuješ li?
Znaš šta? Ne. -Kako to misliš, ne? Ne, ne.
Šta to radiš? Vivijan, šta to radiš? -Hvala.
Ovo nam je prilika. -Ne, gubi se.
Vivijan, gubi se odatle smesta...
Nikolas Kejdž! Bože! Ti si zakon!
Obožavam te! -Hvala.
Ja i moj nećak Rejmond gledali smo Krudove 2.
Batice! Pukli smo od smeha. Može li selfi? -Naravno.
Sranje. Bože. -Ne, i ja volim taj film.
Bio si tako dobar u tom filmu, čoveče. -Hvala. -Bože.
Snimio sam taj film s Emom Stoun. -Stvarno? -Ona mi je jedna od omiljenih.
Ali ti si bio najbolji. -Hvala. -Dobro smo ispali.
Pozdravi nećaka u moje ime. -Važi. -Rejmonda. -Da. -Dobro.
Hvala. -Ćao.
Ubacila sam mu lokator.
Jesi li poludela? On je civil.
Glumac. Sećaš li se šta se desilo u Lisabonu?
Jebeš Lisabon, čoveče! To je bilo glasno.
Ali jebeš Lisabon. To nije bila moja krivica. Nego,
jesi li gledao Krudove 2? -Ne. Imam 44 godine.
Zašto bih gledao Krudove 2? Dolazim po tebe.
Da, Fink, možeš li da sačekaš?
Oprostite, poziv iz Los Anđelesa. Moram da se javim.
Samo dva minuta. -Naravno.
Možeš li da sačekaš trenutak? Ulazim u čamac. Hvala. -Da.
Šta znamo o tom tipu?
Da li je on španski Doktor No? Voli li čudne stvari?
Alan je malo istraživao. Samo malo.
Alane, čime se ovaj tip bavi?
Poseduje maslinjake.
Takođe je napisao scenario, i želi da Nik glumi po njemu.
Baci to u đubre. Nik, bez brige.
Nije da će želeti da mu popušiš ili da mu jebeš ženu,
ili da te gleda dok ga ti gledaš dok jebe ženu.
Ne bih rekao. -Opusti se. Zabavi ga i pozovi me kad se to završi.
Možeš mi ispričati sve o tome.
Lepo mesto. Možda i ja treba da uđem u posao s maslinama.
G. Kejdž, ja... -Izvini. Brzo ću.
Kako se zove vlasnik ove kuće? -Havi. -Da, Havi.
Da li će Havi želeti da mu ja, znaš...
Ne razumem. -Ako Havi želi da mu popušim kitu,
ili da mu jebem ženu, ili da me gleda dok ja gledam dok on jebe svoju ženu,
to nikako. Razumeš? To je no bueno.
U redu. -I ako Havi... -Ja sam Havi.
Nik Kejdž.
Kako je bilo? -Dobro, normalno. Ništa posebno.
Hajde. Reci mi istinu. -Dobro. Bio je neverovatan. -Stvarno?
Ali takođe i super kul.
Malo je viši nego što sam mislio
jer kažu za glumce da su prilično niski. -Je li bio nizak?
Ne. -Ne? -Bio je...
idealan. -Dobro, ali da li je rekao nešto o tvom scenariju?
Ne. Nije to spominjao kao ni ja.
Nije bio pravi trenutak. -Razmisli kakav bi to osećaj bio
kad bi pred svima rekao na zabavi
da će Nikolas Kejdž glumiti u filmu koji si ti napisao.
Ne znam, Gabrijela, možda živim u svetu fantazije.
Pogledaj o kome pričamo. Taj čovek je legenda!
Ćao.
Živeli.
Šta?
Ne, izvinite. Mislio sam da... Jeste li rekli... Nema veze.
Da, na neki način, pitao sam se,
i sasvim je u redu ako niste, ali pitao sam se
da li ste pročitali moj scenario? -Havi!
Mogu li i ja da dođem ili je samo za VIP?
G. Kejdž, ovo je gđica Gabrijela Lukezi. -Ćao.
Ona vodi sve naše poljoprivredne operacije. A ovo je moj rođak.
Lukas Gutijerez.
G. Kejdž, veoma smo uzbuđeni što smo vas ugostili ovde.
Na čemu sledećem radite? -To je teško pitanje
za glumca, ali je u redu.
Jer više nisam glumac. Penzionisao sam se.
Šta? Kako to mislite, penzionisali ste se? -Šta ćete da radite sada?
Živeću životom kućne mačke. Jer je samo pitanje vremena
pre nego što velika elektrana gore isključi napajanje
i mi se povučemo u crnu rupu ništavila odakle smo i došli.
Pričajte nam o snimanju Stene.
Sigurno želite da i dalje snimate takve filmove, g. Kejdž?
Mora da je bilo lepo biti zvezda.
A sada...
G. Kejdž? Probudite se! -Isuse Hriste!
G. Gutijerez čeka ceo dan da ustanete.
Želi da vam pokaže jedno od njegovih omiljenih mesta u Španiji.
Litice Kap de Formentor.
Veoma sam umoran od letenja,
stoga ću da preskočim to, važi? Hvala.
Bože! -G. Kejdž. Ako g. Gutijerez traži od vas
da pođete s njim da vidite litice, poći ćete s njim i videćete litice.
I svideće vam se litice. Čak iako mrzite litice!
Jasno?
Gabrijela je rekla da jedva čekate da vidite litice.
Da, itekako. Samo... Ne osećam se najbolje trenutno,
pa ako želiš da ideš tamo sam,
ja bih mogao da se vratim u sobu... -Sranje. Sranje! -Šta je?
Moramo da idemo sada.
Havi!
Havi! Šta se dešava?
Brže! -Od čega bežimo?
General!
Havi!
Moraš mi reći šta se dešava,
ili ću da se spakujem i vratim se u Los Anđeles.
General!
General je zabranio da viđam njegovu ćerku Matildu.
Ali mi nismo poslušali njegova naređenja!
I sada, on želi da me ubije.
Zar ga ne vidite?
U redu, kapiram. Izmišljaš ovo?
Šta je ovo? Mala improvizacija u stilu Stanislavskog?
Možeš da prestaneš. -Stanislavski? On je deo otpora?
Prestani! Ja sam tvoj gost!
Gabrijela mi je strgla čaršav jutros.
Ti me sada teraš da jurimo maglu.
Izvinjavam se, ali ne smete da batalite glumu! Ne smete!
To te se ne tiče.
Svidelo se to vama ili ne, imate dar.
A taj dar donosi svetlost i radost
u sve mračniji i sjebaniji svet! I okrenete li leđa tom daru,
to je kao da ste okrenuli leđa celoj ljudskoj rasi.
Ljudskoj rasi? -Bojim se da je tako.
Šta ću da radim? -Ako ne pođete smesta,
oni će nas ubiti!
Ovi ljudi namirišu krv i dotrče. -Šta ću da radim?
Skoro su na ivici šume. Mogu da ih čujem.
A Matilda čeka kod obale.
Moramo da idemo smesta! Moramo da skočimo!
Ti si u neizdrživoj situaciji. Znaš to, zar ne?
Reci mi nešto.
Voliš li je? -Oduvek sam je voleo.
Onda hajde da te izvučemo odavde živog.
Sranje!
Jebote! -Bože!
Nisam znao da je to bila litica! Nisam znao da je toliko visoko!
Mogli smo da umremo!
Ti si divljak.
Više volim burbon, ali hvala.
Bože, ovo mesto je fantastično.
Kladim se da bi se mojoj ćerki dopalo ovde. Bilo bi dobro za nju.
Da li ste bliski?
Nemoguće je biti blizak sa 16-godišnjakinjom.
Ali trudio sam se da joj se nađem. Samo...
Ne postoji scenario za roditeljstvo. Hvala Bogu za moju bivšu, Oliviju.
Kako ste upoznali Oliviju?
Bila je šminkerka za film Mandolina kapetana Korelija.
Divan film. -Hvala. Potcenjen.
Lepo smo se slagali. Bila je zabavna, pametna, divna.
Šta se desilo?
A ti? Jesi li oženjen? Deca? -Ne.
Ima jedna žena, ali,
ponekad okolnosti stanu na put ljubavi
i tako ti je to.
G. Kejdž, koji vam je omiljeni film?
Omiljeni film?
To je...
To je jedno od pitanja na koja je nemoguće da se odgovori.
Zato što u bogatoj kinematografiji koja postoji više od 100 godina,
ne možeš se ograničiti na jedan.
To zavisi od raspoloženja, godišnjih doba.
U redu, izaberimo top 3. Ti počni.
Broj jedan, Ukradeno lice. -Hvala.
Vu je majstor. Hvala.
Broj dva, da razmislim...
Kabinet doktora Kaligarija.
Voliš Kaligarija? Ja volim Kaligarija.
Počinjao sam da mislim da sam jedini.
Hoćeš li matirati, Hav?
Teško je. Kao što ste rekli,
bogata kinematografija koja postoji više od 100 godina,
Hvala. Možeš li prestati da odugovlačiš
i odgovoriš na pitanje?
Koji je tvoj treći omiljeni film?
Padington 2. -Šta?
Kabinet doktora Kaligarija. Padington 2.
Saberi dva i dva. Ne želim da budem snob, ali...
Preplakao sam ceo film. Zbog toga sam poželeo da budem bolji čovek.
Gluposti, čoveče!
Padington 2 je neverovatan.
Rekao sam vam.
Istina ili izazov, Nik? -Istina.
Da li vam je bio mrzak moj scenario? Nema veze ako jeste.
Samo želim da znam. -Napisao si scenario?
Poslao sam ga vašem agentu. On je trebalo da vam ga da.
Nije. Razumem zašto nije,
ali gde je? Pročitaću ga sada.
Sada? Odmah sada? -Odmah sada. Pošalji ga.
Poslao sam ga. -Fantastično. Hajdemo u grad na piće da proslavimo.
Možeš da me gledaš dok ga čitam. Da vidim kuda ovo vodi. Biće zabavno.
Ne.
Iskreno, previše sam nervozan. Srce mi bije kao ludo.
Moram u krevet. -Slušaj, Havi, istinu.
Nisam bio toliko oduševljen što ću doći ovde,
ali baš odavno nisam imao ovako zabavno veče.
Stoga, hvala.
Ćao, Niki.
Znači vratio si se iz penzije?
Tako je.
Havi te je inspirisao, je li? Gotiviš tog tipa?
Ima dobar ukus za filmove. Plus, dobro bi bilo da odradim
neke manje uloge sa sjajnim režiserima.
Neki izazovni posao što se tiče lika.
Na primer?
Gej ujak u sledećem fimu braće Duplas?
Upravo tako.
O čemu ti to pričaš?
Nismo radili još od 15. godine...
Četrdeset jednu godinu da budeš sedmi
na rasporedu snimanja prokletog studentskog filma.
To je dobra ideja.
Slušaj me. Ti si Nik jebitačni...
Kejdž! Adi ne treba otac umetnik koji se zlopati.
Njoj je potrebno da budeš zvezda.
Dobij sledeću ulogu, lepi, i vratili smo se.
Nije da smo nekud otišli.
Dođi ovamo.
Da, Nik Kejdž dobro ljubi.
Reci im! Nik Kejdž dobro ljubi!
Uzeću još jedno.
Isuse!
Šta želite? Hoćete novac?
Evo, uzmite moj sat. Nije kopija, pravi je.
G. Kejdž, mi radimo za američku vladu. Treba nam vaša pomoć.
Čovek kod koga boravite je šef
nasilnog međunarodnog kartela trgovaca oružjem. -Samo malo. Havi?
On je nemilosrdno kopile. Počeo je na malo, primorska Španija.
Ali onda je postao pohlepan. Pokušava da proširi svoje operacije na istok, zapad.
Za sobom ostavlja leševe. -Havi Gutijerez?
Da, Havi. -Mislim da ne pričamo o istom Haviju.
Sigurno pričamo o istom Haviju.
To je isti čovek. -Dobro. Vi ste CIA,
nekakvi obaveštajci, zar ne?
I vaš posao je da čitate ljude, zar ne?
Kao glumac, to je i moj posao.
Da razumem ljudske karaktere, da osećam ono što oni osećaju.
Zato znam da Havi nije trgovac oružjem.
Treba da više verujemo vašem glumačkom daru negoli čvrstim dokazima
koje je 5 godina prikupljala najbolja svetska obaveštajna agencija?
Mojoj novoj šamanskoj glumačkoj tehnici? Bolje bi vam bilo da verujete.
Narode, ovo je užasno.
Nova šamanska glumačka tehnika Nikolasa Kejdža
utvrdila je da imamo pogrešnog tipa.
Spakujmo se i idemo kući.
Nemoj mu zameriti. Psihološki je sjeban.
Samo što je saznao da mu se žena kreše s njegovim ocem.
To nije sasvim tačno. -Pogledaj, prepoznaješ li ovu devojku?
Ne. -To je Marija Delgado.
Ćerka predsednika Katalonije. Havijevi ljudi su je kidnapovali pre 2 dana
da prisile njenog oca da se ne kandiduje
i da prokrče put nekome koji je naklonjeniji kartelu.
Da, Americi se to ne sviđa. -Slušajte.
Treba nam pristup Havijem sigurnosnim kamerama.
Ne možemo se približiti tom kompleksu jer je previše utvrđen.
I onda, vi se pojavite. -Šta želite od mene?
Da špijuniram Havija? -Bingo.
Neću to da radim. -Imaš ćerku njenih godina, zar ne?
Ovo je stiglo juče.
Kako bi se ti osećao? Znajući da si mogao da pomogneš?
Ali si odlučio da nećeš.
Osećao bi ogromnu krivicu, zar ne?
Jer svaki put kad pogledaš svoju ćerku,
veruj mi, videćeš tu devojčicu
zakopanu u jarku negde. A to će te progoniti
do kraja života.
U redu, idemo, Nik.
Izazvaćemo dovoljno jak prekid struje
da se restartuju sve sigurnosne kamere.
Čim se to desi,
imaš tačno četiri minuta i deset sekundi
da uđeš i izađeš pre nego što se one reaktiviraju.
Ne zaboravi. Programiraj kamere,
a onda ih pokupi kad budeš odlazio.
Sranje, ide neki tip.
Nik, stiže stražar.
Nik, ostani smiren. Kao što smo pričali.
Izvadi iz vrećice sredstvo za onesposobljavanje.
Stavi ga na ruku. Skloni spoljni sloj.
Unutrašnji sloj ima hemikaliju.
Ako dodirneš time nečiju kožu, onesvestiće se za nekoliko sekundi.
Nađi skrovište.
Nemam gde da se sakrijem ovde.
Samo malo.
Mislim da se mogu sakriti ispod...
Pipnuo sam se za čelo. -Pipnuo si svoje čelo?
Mislim da jesam. Nisam 100% siguran. -Jesi ili nisi?
Znaš šta? Mislim da nisam.
Jesam. Jesam. -Nik, slušaj me.
Za 30 sekundi balavićeš po podu.
Iz vrećice uzmi protivotrov što pre.
Zaključano je. -Gde je ključ koji smo ti dali?
Unutra s protivotrovom. -U pičku materinu! -Sranje. Dobro.
Nik, imaš prozor s leve strane.
Izađi kroz taj prozor napolje, idi preko simsa.
Sjuri se preko simsa, a onda se popni kroz prozor nadzorne sobe.
Šta je s tobom? On je na 3. spratu. Naduvan je kao cepelin.
Uradi to sada, Nik! Sada! Približava se!
Mrtav je. -Martine, čujem te.
Hajde, Nik. Možeš ti ovo. Nastavi.
Ne osećam noge. Stvarno sam uživao radeći za CIA-u.
Jedva čekam da se vratim kući i radim u Soniku. -Sranje!
Poput gume. -Hajde, Nik, možeš ti ovo. Nastavi. Važi?
Stani. Stražar je u sobi.
Probudi se, Nik.
U redu, hajde, Nik. -Volim te.
Ostani sa mnom. Ostani budan.
Nastavi. Možeš ti ovo.
Uvuci noge.
Ne mogu da se pomerim. -Onda ćeš da umreš. Hoćeš li da umreš večeras?
Nećeš ovako da umreš. -Mislim da hoće.
Hajde. Hajde, uspeo si. Tamo si.
Uradi to! Ostani budan! Hajde, Nik!
Hajde. Možeš ti to.
Možeš ti to.
Zaboga! -Probudi se!
Probudi se. -Probudi se. -Ustani, Nik.
Ustani. -Hajde, Nik.
Hajde! Ustani!
Ustani, Nik.
Akcija!
Bože! -To!
Kako je ustao? -Istrenirani glumac. U redu, druže, u igri smo.
Nije bio sjajan osećaj onako izdati Havija.
Pogotovo što i dalje nisam siguran da je on vaš tip.
Ali čudno je
što mogu da zamislim sebe kako radim još ovakvih stvari. Znate, špijuniranje.
Izvrdavanje. Takve stvari. Možda imam dara za to.
Dobro, pošto imamo još jednu misiju za tebe. -Ne, ne! Jebeš ti to!
Bilo je zastrašujuće.
Idem na aerodrom posle zabave, stoga...
Nik, prema našim obaveštajnim podacima, Havi drži Mariju Delgado
u kompleksu sada. -U kompleksu? -Da.
Moraš nam pomoći da je nađemo. -Što znači da moraš
pronaći način da ostaneš malo duže. -Vivijan, ne mogu ja ovo.
Da, možeš. Upravo smo videli kako to radiš. Ta devojčica, Nik?
Ona nema nikog više.
Samo tebe.
I ako ti odeš,
ne znam šta će joj se desiti.
Želim svima da se zahvalim što ste došli večeras.
To mi znači više nego što možete da zamislite.
I hteo bih da vam ispričam priču. Pre nekoliko godina,
odnos s mojim ocem se toliko pogoršao
da nismo više ni pričali. Mogao je da bude veoma težak čovek,
moj otac. I da budem iskren, možda ni ja nisam mnogo bolji.
Ali kad se on razboleo,
shvatio sam da ne želim da ga izgubim
pre nego što popravimo naš poremećen odnos.
Ali nisam znao kako. Onda, jednog dana,
oko nedelju dana pre nego što je umro, desilo se. Čudo.
Pogledao sam gore...
i video sam na sićušnom bolničkom televizoru Čuvajući Tesu.
Ni oko čega se nismo slagali moj otac i ja.
Osim po pitanju ovog filma.
Obojica smo ga obožavali. Citirali bi ga stalno.
Na neki način, moj otac je bio Tesa. Bivša prva dama.
A ja sam bio Dag Česnik. Agent Tajne službe
zadužen za njegovo čuvanje.
Taj film nas je spojio.
Stoga, u ime mog pokojnog oca i moje,
hoću da vam se zahvalim.
Kladim se da niste niste znali da je Dag Česnik mogao da ima
takav uticaj na nekoga. -Dag je bio komplikovan tip.
Imao je
podeljenu lojalnost i ponekad,
kad si u koži takvog lika
to može imati svoju cenu. -Hvala na svom požrtvovanju.
To je bilo izuzetno. -Hvala što si me pozvao.
I ja sam...
Ja sam...
uzbuđen što ću objaviti
da mi je Havi konačno dozvolio da pročitam njegov scenario
koji je fantastičan. Pravo remek delo.
Jedan od najboljih scenarija koje sam pročitao u poslednjih nekoliko godina.
Da li to znači da želite biti u njemu? -Ne želim.
Ali voleo bih da provedem malo više vremena ovde
u kompleksu s tobom. Kako bismo osmislili naš...
film. Šta kažeš?
Kažem da.
Da.
Otpustio sam Erla. Ovo se po drugi put desilo. -Ne.
On je vozač zaposlen u Tajnoj službi.
Ruke su mi vezane što se tiče kuvara ili medicinske sestre. Oni rade za vas.
Ali ovaj tip radi za nas i on je prošlost!
Nik.
Sigurnosne kamere su nam odale verovatnu Marijinu lokaciju.
Šaljem ti je sada.
Nađi način da uđeš u tu sobu, Nik.
G. Kejdž.
Ćao, Havi. -Nik. Shvatio sam
da ako ćemo da stvorimo umetničko delo,
ne možemo samo da sedimo i buljimo u ekran. Moramo otvoriti umove
beskonačnim mogućnostima koje kosmos ima da nam ponudi.
Šta imaš tu? -Božansku inspiraciju.
LSD.
Jebote!
Mislio sam da naš film treba da se fokusira na unutrašnji razvoj likova.
Da. Nešto što se ne oslanja na otrcane specijalne efekte.
Da. Niti na velike eksplozije. -Mora biti iznijansiran.
I da funkcioniše na više nivoa.
Treba da se potpuno bazira na glumi.
Možda ovo droga progovara,
ali šta ako ubacimo veliku scenu s drogom?
To će biti tako dobro.
Ali,
o čemu se radi?
Što se tiče žanra, ja volim komedije.
Ali ne kad dva čoveka samo sede i pričaju.
Čoveče. Ne mogu da podnesem komedije gde samo drobe.
Moraš imati neki zaplet da ga vuče napred.
Vivijan: Neke novosti? Jesi li našao devojčicu?
To mi je ćerka.
Nisam još.
Trenutno sam nadrogiran esidom.
Šta koji kurac?
Nisam imao izbora. Inače bih bio razotkriven.
Situacija tipa Doni Brasko. Brzo se javljam.
Nik, slušaj.
Znaš šta sam razmišljao?
Možda bismo mogli da imamo paranoični triler pristup.
Paranoični pristup. Odlično. Vidiš li ona dva tipa tamo?
Motre na nas. -Da.
Motre na nas? -Ne znam. Da li?
Jebote! Jeste li videli ono? Upravo su pogledali u nas.
Sranje! Šta se dešava?
Ne. Možda je to samo slučajnost.
Pogledaću opet. Spremni? -Ne. Ne gledaj ih u oči.
Tako ćeš ih uplašiti. -Ne, tako ćeš uplašiti medveda.
Tako je. Tako se plaši medved. Izvinjavam se.
Ali ako ćeš da pogledaš, odglumi lažno smejanje.
Lažno smejanje? Dobro.
Ne. Dobro.
Polako ustanimo dok izbrojim do tri
i bežimo. Važi?
Jedan...
Jebem ti!
Hajde!
Brže!
Ovo je ludo.
Sranje! Previsoko je.
Evo.
Iskoristite me kao ljudsku stolicu.
Uradite to!
Uhvati me za ruku. Uhvati je.
Teži si nego što izgledaš.
Imam veoma veliku glavu. -Enormnu. Enormnu glavu.
Neću uspeti, je li? Reći ćete Gabrijeli da će mi nedostajati?
Možeš joj sam reći. -Ne. U redu je. Idite i lepo proživite život.
Neću nikuda da idem bez tebe! Uhvati me za ruku, vojniče!
Ali onda, obojica ćemo umreti
a ja ne bih mogao živeti s tim saznanjem nakon toga. Stoga me pustite.
Pustite me!
Zbogom, Nikolase Kejdže.
Nikad te neću zaboraviti, Havs. -Ni ja vas.
Sad se gubite odavde.
Idite!
G. Kejdž?
Havi?
Druže! -Ćao. -Otkud ti?
Da...
Mogli smo samo da ga obiđemo.
Da, valjda. -Svejedno.
Eno ih.
Sranje! Beži!
Vidiš li ih? -Jebem ti!
Sranje!
Ne, ne. Ne mogu da vozim nadrogiran esidom.
Morate da vozite nadrogirani esidom. Bolje vozite od mene.
Otkud to znaš?
Jer sam čitao da ste vi lično vozili u Nestao za 60 sekundi.
To je istina. Izveo sam nekoliko dobrih vratolomija, zar ne?
Vratolomije su bile čudesne. Sad vozite auto!
Stižu! Idemo!
Sveca mu! -Šta je? -Sveca mu!
Šta je? Vidiš li ih? -Ne, Nik, imam ideju.
Možda ovaj film treba da je o ovome. O nama.
Našem odnosu.
To je dobro.
Dobro je.
Vivijan: Gde si? Jesi li proverio lokaciju?
Ima li nekog tamo? Alo?
Hoćete da vas pustim unutra?
Hoću.
Želim da znam šta je unutra. -Bez obzira na posledice?
Jer čim uđete unutra,
to bi moglo da promeni vaše mišljenje o meni.
Naš celokupni odnos bi mogao da se promeni, Nik Kejdž.
Moram da uđem, Hav.
Otvori vrata.
Previše je? -Nestvarno.
Nestvarno. -Znam. Izvinjavam se ako je uvrnuto.
To je dobra kolekcija.
Veoma detaljna.
"Elegantan niz bisera."
Stena. -"Vrati zeku u kutiju."
Leteća tamnica.
Ovo je stvarno jezivo. -Nije jezivo.
Je li to motorna testera iz Mendi?
Mendi je remek delo.
Znaš da su to pravi pištolji, zar ne? -Naravno da su pravi.
Fabrika oružja po narudžbini Springfild. -Specijalno napravljeni za film.
Ovo bi trebalo da sam ja?
Groteskno je. -Gledajte samo pištolje.
Ne zameri što pitam, koliko si platio za ovu
uznemiravajuću figuru? -Oko 6.000.
Daću ti 20.000 za nju.
Žao mi je, g. Kejdž,
ali nije na prodaju.
Loša vest. Devojčica nije tamo.
Dobra vest. Scenario se krčka. Prepliću se Kasavetes i Inaritu
s malo Fon Trira. -Nik, ali... -Znam šta ćeš reći.
Havi nije baš kako treba, ali, Bože,
ima neverovatnu intuiciju za priču.
On je kidnapovao devojčicu.
I svakim danom se povećava verovatnoća
da će je ubiti Havi ili neko od njegovih ljudi.
Šta želiš da uradim sada? -Ne znam.
Tek treba da smislim.
Ali zasad, zašto u svoj film ne ubaciš zaplet
gde nekog kidnapuju? Na taj način možeš videti
gde on možda krije taoca.
Radim dva posla ovde. Dobro.
Vivijan, ovo je odmerena drama za odrasle
o dvojici čvrstih osećajnih momaka i njihovom neočekivanom prijateljstvu.
Oni su suprotstavljene Hristove figure.
Što je očito prilično revolucionarna ideja sama po sebi.
Ali kidnapovanje nije revolucionarna ideja.
I ako to ubacim između ostalog, Havi će znati da se nešto dešava.
Tvrdokoran je što se tiče atmosfere priče, i ova misija biće provaljena.
U redu? -Isuse Hriste!
Nik, mislim da bi kidnapovanje moglo
ovom filmu privući dosta publike. Prilično je teško
privući publiku u današnje vreme, zar ne?
Ukoliko to nije marvelov film, Ratovi zvezda, da.
Ovo ne zvuči tako. -Ne, Vivijen, ne zvuči.
Ovo je inteligentan film za odrasle. -Lično,
hoću pametnu dramu za odrasle koja se fokusira na unutrašnji razvoj likova
o stvarnom životu i stvarnim ljudima. Ali realnost je,
za većinu ljudi je potreban mamac da se namame u bioskop.
Sad pričaš o marketingu.
A ako pričaš o marketingu,
onda, da, treba ti mamac da ih namamiš u bioskop.
Pa namami ih u bioskop. Hajde.
Samo ti treba ključni trenutak za trejler. -Pusti!
Samo malo. Vašu ćerku kidnapuju?
Da, to je odličan ključni trenutak za trejler. Radim li ovo dobro?
Jer sam imao ono čudo na nišanu. -Ali ko je kidnapuje?
Možda je cev iskrivljena. -Cev nije iskrivljena.
Ko je kidnapuje? -Zlikovci.
Obojica rizikujemo živote da spasemo ćerku
i postanemo bolji ljudi zbog toga. Klasika.
To izgleda kao totalno drugačiji film. -Havi, molim te.
Podrži me u ovome. -I šta onda?
Finale je o dva muškarca koji spasavaju devojčicu? To je užasno.
Daj mi pušku.
Znaš li šta je ključno da bi dobro pucao?
Kontrolisanje disanja.
Znaš li da kontrolišeš disanje, Nik?
Tvoje srce. Tvoje srce mora biti mirno.
Spokojno.
Moje srce nije mirno.
Moje srce nije spokojno.
Znaš li zašto? -Havi.
Ako nećeš da pucaš, daj mi pušku.
Zato što me lažeš. -Šta?
Ne laži me. -Ne lažem!
Ne laži me! -Bože, ne lažem! Kunem se!
Znam zašto stalno pričaš o kidnapovanoj devojčici.
Osećaš krivicu zbog svog odnosa sa ćerkom.
Bože, da. Hiljadu puta, da. -Imaš blokadu.
Kreativnu. Jer osećaš krivicu
zbog toga kakav si otac bio. -U pravu si. Da.
U pravu si 100%. -Pusti!
Vivijan, šta se dešava?
Nik, moraš da odeš iz te kuće smesta.
Agencija je otkrila da su nam telefoni prisluškivani.
Onda sam primetila da me neki tip prati.
Ako su provalili mene, verovatno su i tebe. -U redu. Sranje.
Nik, više ti ne možemo garantovati bezbednost.
Isuse Hriste! Presekao si me od straha.
Nik, moraš da pođeš sa mnom.
Odmah?
Žao mi je što moram da uradim ovo, Nik.
Ne moraš. Stvarno ne moraš. -Ne, to je jedina opcija.
Mogu li samo da pozovem svoju porodicu na brzaka? Da im kažem da ih volim.
Šta? Nema potrebe da ih zoveš.
Ovde su.
Tata. -Nik. Jesi li dobro? Šta...
Šta se dešava? Tvoj prijatelj je zvao da kaže
da si toliko bolestan da ne možeš da pričaš. Bile smo zabrinute za tebe. -Da.
Hoćeš da se pozabaviš mnome, Havi? Pozabavi se mnome.
Ali preklinjem te, ostavi moju porodicu na miru.
Nažalost, ne mogu to da uradim. Nisi mi ostavio izbora.
Umireš li, tata? -Da. -Bože. -Šta?
Kreativno. -Daj, bre. -Ne, fizički je odlično.
Verovatno će nas sve nadživeti. -Nisi čak ni bolestan?
Dobro sam, dušo. -Jebi se.
Veoma mi je prirastao srcu tvoj otac.
I vaš bivši muž. Radimo na filmu zajedno.
Na divnoj drami za odrasle s fokusom na unutrašnji razvoj likova.
Ali on ima toliko mnogo nerešenih pitanja s vama
da to počinje negativno da utiče na posao.
Zar nije tako, Nik? -Jeste li obojica poludeli?
On se kaje zbog mnogih stvari.
Nek doda i ovo na spisak.
Letele smo avionom. Ceo dan!
Morala sam da otkažem klijentima.
Uspaničile smo se jer nismo nikog mogle da nađemo da hrani mačke.
Možda budu mrtve kad se vratimo kući nakon ovog sranja.
Kuća koja miriše na mrtve mačke. To je sjajno. To je zabavno.
Meni je mačka jednom umrla u kuhinji.
I moja baka nikad nije uspela da ukloni miris.
Veoma mi je žao zbog neprijatnosti, ali ovo je hitan slučaj.
Ručajte s nama. I dozvolite mu da kaže to što ima.
Zar ne misliš da je to dobra ideja, Nik?
Ručak je divna ideja, Havi.
A onda, nakon toga, one mogu da idu kući, zar ne?
Sjajno. Prionimo na tapas.
Ovo je tako čudno. -Da, pa... To je...
Šta si očekivala?
Hoću da vam se izvinim.
Trebalo je da budem prisutniji dok sam bio kod kuće.
Nije uvek trebalo da se fokusiram na svoj rad. Na svoje lice u scenariju.
Ali ovo je ono čemu se iznova vraćam.
Da li bi ijedna od vas želela da me spreči
da ostvarim svoje umetničke snove?
Jer ja sigurno znam da ne bih to želeo vama.
Doleteli smo na Majorku zbog toga?
To je bilo jadno. -Bože, zaista je bilo, zar ne?
Ne, ne. Iskren da budem ostao sam bez teksta. -Stvarno?
Jer navikneš se na ovo sranje.
To je uobičajena stvar.
Zar se ne možemo samo fokusirati na dobra vremena koja smo zajedno proveli?
Adi, ono naše putovanje kroz pustinju.
Nikad ti nisam pokazao ovo,
ali čuvam ovu malu sliku u svom novčaniku
da me podseća koliko nam je bilo zabavno. I,
znam da nije bilo sjajno, ali ona pesma...
Značio mi je taj trenutak koji sam opisao u toj pesmi. Zaista.
Ti je nisi napisao. Napio si se i izmislio je,
jer nisi mogao da podneseš da nisi u centru pažnje
dve sekunde. -Adi.
Jer sve uvek mora da bude u vezi tebe.
Šta ti voliš. Koje knjige si pročitao.
Kakve filmove filmove voliš. To je bolesno, znaš?
Ja sam ti ćerka i živciram se.
Strepim da me nećeš voleti
ako ja ne volim ono što ti voliš.
Adi, otkrivao sam ti stvari koje su mi značile.
Koje su mi bile važne. -Ne, nisi.
Pokušavao si da me pretvoriš u svoju manju verziju.
Da te pretvorim? Da te usmeravam. Adi, volim te.
Volim te najviše na svetu.
I hoću da znaš da sam se trudio. -Znam. Znam da si se trudio.
Ti se uvek trudiš. To je zapravo i najtužniji deo.
Sranje. Imamo više posla nego što mislio, ali ovo je dobro.
Ovo je veoma dobro. Ovo je dobar prvi korak.
Izvinite što prekidam, g. Gutijerez, ali imate gosta.
Hvala.
Holivud Havi. Evo ga.
Lukase. Šta je bilo toliko hitno da si došao čak ovamo?
Imam vesti za tebe. Havi Ford Kopola.
Sedi. Jedi sa mnom.
Frut lups?
Ukusno.
Probaj.
Obožavam frut lups.
Primio sam zanimljiv poziv ove nedelje
od Serđa Baldasarija. -Serđo Baldasari?
Šef mafijaške porodice Kalabero?
Mislio sam da je mrtav.
Niko ga nije video 15 godina.
Ali on i dalje donosi odluke negde s periferije Napulja.
Zvao je prošle nedelje i rekao da je u našem interesu
da spojimo naše operacije čim katalonski predsednik bude izabran.
Ti si šef. Ti donesi odluku.
Samo malo.
Izbori? To znači da ti...
Ti si kidnapovao Delgadovu ćerku.
Da.
Ali ne mogu da poslujem s Italijanima ako me izdaju.
Šta?
Ko te izdaje?
Dovukao mi je ženu i ćerku na Majorku.
Moju porodicu. -Sranje!
Ne govori "sranje"! Vi ste nas uvukli u ovo. Vi nas izvadite iz ovoga.
Ne možemo organizovati izvlačenje na vreme.
Šta onda da radim?
Ako možeš da ostaneš nasamo s Havijem i onda ga središ,
to će Agenciji obezbediti vreme da vas sve izvuče odatle.
Imaš li pristup vatrenom oružju?
Možda. -Nik, žao mi je, ali to je najbolji način da zaštitiš porodicu.
Moraš biti iskren sa mnom. Šta se dešava?
Dobro. Reći ću ti nešto,
ali molim te nemoj da šiziš.
Radim za CIA-u.
Da li to doživljavaš nervni slom? -Verovatno. Ali govorim ti istinu.
Hteli su neke informacije o Havijevim poslovnim aranžmanima
pa im pomažem. I čudno je što to zaista ima smisla
s obzirom koliko je gluma slična špijuniranju.
Imaš li pojma kako ovo zvuči? Jer nije dobro.
Treba mi jedan sat da uradim poslednju stvar za njih
i kad se vratim,
nas troje ćemo odleteti za Los Anđeles zajedno, u redu?
Ne znam šta da kažem.
Ništa ne govori. Samo odvedi Adi nazad u moju sobu.
Ne pričaj ni sa kim. Ne idi nikud.
Vratiću se po vas. Obećavam. Volim te.
Šta je, rođače?
Ne sviđaju ti se žitarice? -Lukase, šta nije u redu?
Kakve to veze ima sa mnom?
Tvoj prijatelj, Nikolas Kejdž, holivudska zvezda
radi za američku vladu.
Gluposti! -Gluposti!
Gluposti!
Gluposti! Slušaj.
Mogu da zamislim sebe kako radim još ovakvih stvari. Znate, špijuniranje.
Izvrdavanje. Takve stvari.
Možda imam dara za to.
Dobro, pošto imamo još jednu misiju za tebe.
I mislim da si ti to znao, rođače. -Šta?
Ne. Lukase, ne. Nisam znao.
Nisi znao! Prokleto kopile!
Klekni! Treba da ti raznesem glavu, kopile!
Lukase. Smiri se! -Misliš da sam čudovište.
Ali uzimaš moj novac. Uzimaš ovu kuću.
Uzimaš i uzimaš dok ja sve radim.
Lukase, molim te, ne radi ovo. Kunem se da nisam znao.
Ne, ne!
Voleo bih da ti verujem, rođače.
Ali ili ću te ja ubiti, ili ćeš ti ubiti Nikolasa Kejdža.
Sam odluči.
Ćao. -Ćao.
Izvini. Trebalo je da te pitam pre nego što sam ih doveo ovde.
Da. -I mislio sam
da će kidnapovanje možda upaliti.
Naš film bi počeo kao divan film s fokusom na likovima
a onda bi se polako pretvarao u uzbudljiviji...
Holivudski blokbaster. Onda ima nešto za svakoga.
Da li bi hteo da se odvezemo do litica?
Da razbistrimo glave, i porazmislimo o trećem činu.
Savršeno.
Dakle...
Treba da idemo. -Da.
Jesu li to nove cipele? -Ove?
Ne, stare su.
Nisam ih viđao ranije. -Ne nosim ih često.
Mislim da nisu za mene. -Šta?
Sjajne su. Neverovatno ti stoje.
Itekako jesu za tebe. Božanstvene su. -Hoćeš da ih probaš?
Čudesno bi ti stajale.
Te tebi neverovatno stoje. -Meni se sviđa kako te tebi stoje.
Hoćeš da se menjamo? -Trajno?
Dobro.
Kul.
Stvarno mi je drago što sam te upoznao.
Ti si vrsta prijatelja kakvog nisam mogao
godinama da vidim, čak ni da pričam s njim,
a mi smo samo nastavili tamo gde smo stali. -Slažem se.
To je jednostavno... -Lako.
Pa...
Vreme je da vidimo kako će se ovo završiti.
Nik... Stvarno sam mislio ono što sam rekao onamo.
I ja.
Zbog toga mi ovo pada teško.
Havi. Doveo si me ovde da me ubiješ?
Žao mi je, Nik. -I meni je.
Zato što ako povučeš obarač obojica ćemo umreti.
Stani. I ti si planirao da me ubiješ? Jesu li to moji zlatni pištolji?
To su moji zlatni pištolji.
I izgleda da smo obojica imali malu tajnu, zar ne?
Zašto bi ti hteo mene da ubiješ? -Ti si šef kriminalne organizacije.
Moj rođak Lukas je šef organizacije. -CIA je rekla da si ti glavni.
Ceo svet misli da sam ja glavni.
Kad mi je otac umro, Lukas je preuzeo kontrolu.
Mene je naterao da budem fiktivni vođa. -Uzimaš njegov novac.
Ne može se tek tako napustiti ovaj svet, Nik.
Ti i svi do kojih ti je stalo su u stalnoj opasnosti.
Šta misliš zašto ne mogu biti s Gabrijelom?
Sviđa ti se Gabrijela? -Zezaš li me?
Ne mogu da budem s Gabrijelom, jer bi je to učinilo metom.
Stvarno nisi ukapirao da se sviđamo jedno drugome?
Ti radiš za CIA-u! -Ne radim za CIA-u.
Ja sam glumac. Znaš to.
Jedina organizacija čije sam član je Udruženje filmskih glumaca Amerike.
I Aftre. Ali ne znam šta je to.
Mislim da je to neko radijsko udruženje. Spusti pištolj. -Nema šanse. Prvo ti.
Neću ja prvi. Doveo si mi porodicu ovde.
Ovo je strašno! -Ne želim da te ubijem.
Ti si poslednja osoba koju želim da ubijem. -Volim te! -Volim i ja tebe!
To je moj rođak. Mora da je znao da te neću ubiti.
Tako sam i mislio. Zato uvek verujem
svojim šamanskim instinktima kao glumac.
Jebem ti!
Brže! -Trudim se. Tvoje cipele ne podupiru članke.
Jebem ti!
Otrči tamo. Uzmi vozilo.
Vrati se po mene. Ja ću da osmatram.
Sviđa mi se to. Sviđa mi se plan. Ali s obzirom da si mi uvalio
takoreći mokasine, možda ti treba da ideš,
a ja ću ostati ovde. -Sviđa mi se taj plan, stvarno.
Ali ti brže trčiš od mene, čak i sa inferiornom obućom.
Video sam koliko si brz u Nacionalnom blagu.
Ne, to je bio kaskader. -Ne, sudeći prema dokumentarcu o snimanju filma.
Dobro, ja ću da idem. -Stani! Ići ćeš? Idem i ja s tobom.
Eno ih!
Sranje!
Približava nam se.
S tvoje leve strane!
Sveca mu!
Zakoči! -Šta?
Zakoči. Udariće u zadnji deo vozila.
To neće upaliti. -Hoće. Samo to uradi. Uradi to!
Ne brini, on je skroz onesvešćen.
Jebem ti!
Ja sam dobro. Jesi li ti dobro?
Liv. -Oteli su Adi, Nik. -Oteli su Adi?
Izašla je da te nađe i oni su je zgrabili.
Stiže još vojnika. Moramo da idemo. -Jebem ti!
Vivijan? Halo. -Nik, poslala sam ti adresu.
Dolaziš li? -Šta? Oteli su mi ćerku.
Šta će s njom?
Nažalost, koriste je da pritisnu američku vladu
da ona otkaže podršku Delgadu.
A ukoliko Delgado ne odustane od izbora...
Nik, žao mi je,
ali rekli su da će ubiti obe devojke.
Šta? -Nateraćete ga da odustane, zar ne?
Nateraćete ga da odustane! -Dođi pravo ovamo.
Stigli su.
Ubij je.
Jebeni...
Njegovi ljudi bi i dalje mogli biti u ovom području. Moramo da idemo. -Kuda?
Imam jedno mesto. Idemo. -Idemo. -Hajde smesta.
Koji je plan?
Bićeš veliki heroj? Spasićeš Adi sam?
Umrećeš kao i ona. Prepusti to profesionalcima.
Lokalnoj policiji. Bilo kome.
Nema ko drugi.
Volim te. I uvek sam pazio na tebe.
Skloni se od mene! Moram da odem tamo.
Jer Adi mora da zna da sam se borio za nju.
Pokušavam da ti pomognem a ti nećeš da slušaš!
Kako mi pomažeš?
Moraš da znaš ko si, Nik. Ovo nije uloga.
Ti nisi heroj. Ti si samo neki tip zbog koga ćemo da poginemo.
Jebeni idiote!
Kupio sam ovu kuću pre 20 godina za ovakvu situaciju.
Ima sve što nam treba. Hranu, pasoše, opremu za prerušavanje.
Bićemo bezbedni noćas.
Olivija, obećavam ti da ću ti vratiti ćerku.
Devojčice verovatno drže u kompleksu mog rođaka.
To je manastir koji koriste kao paravan, ali je zapravo tvrđava.
Neprobojan je. Sa svih strana su zidine. -Rute za bekstvo?
Tuneli. Ali s metalnim vratima koja se samo otvaraju iznutra.
Čak i da nema naoružanih čuvara,
nemoguće je da se uđe.
Taj psihopata će nam ubiti ćerku za 12 sati.
Šta ćemo da radimo koji kurac?
Ušetaćemo kroz prednju kapiju.
Kul. Veoma dramatičan odgovor. Kako bi to trebalo da izgleda?
Lukas pokušava da formira savez sa Serđom Baldasarijem,
šefom mafijaške porodice Kalabero.
Baldasarija niko nije video 15 godina.
Upravo tako. A pošto ga niko nije video,
niko ne zna kako on tačno izgleda. Olivija.
Nik kaže da si bile čudesna šminkerka kad ste se upoznali.
Uz malo prostetike i šminke...
Ja bih onda mogao da igram Serđa.
Lukas Gutijerez!
Hteo bih da ti predstavim svoju ženu Barbaru.
Zašto? Rođena je u Santa Barbari, Kalifornija.
Misliš da sam glup, Serđo?
Misliš da ćeš tek tako ušetati ovde nakon 15 godina i ubiti me,
kopile? -Seče mi uvo!
Za koga radiš? Tri sekunde. -To sam samo ja! -Dve!
Obećavam!
Misliš da ti ona može pomoći, Serđo?
Samo napred. Ubij ga, ja ću ipak da sklopim dogovor.
Ali mislim da ga nećeš ubiti.
Misliš da ga neću ubiti?
Ne, da si hteo da ga ubiješ,
ubio bi ga do sada. Stoga, ne, mislim da nećeš to uraditi.
Mada, pitam se
zašto misliš da možeš da me uplašiš?
Dobro, Barbara iz Santa Barbare. -Dobro, Barbara.
Drago mi je što te vidim, Serđo. Odavno se nismo videli.
Jesi li dobro? Moji ljudi će ti pokazati sobu.
Osveži se, a onda ćemo da pričamo.
Bože. Kako mi uvo izgleda? Umalo mi je odsekao uvo.
Sranje. Imamo samo oko 15 minuta, Nik.
Moramo da nađemo Adi. -Znam. -Prema Havijevoj mapi,
verovatno je drže u podrumu zgrade ovde.
Spreman?
Šta ćemo da radimo?
Dobar udarac.
Uzmi mu pištolj.
Baci pištolj, Serđo.
Ne bi trebalo da ste ovde. Pođite sa mnom.
Lukase.
Nešto nije kako treba.
Sredili su jednog od mojih momaka a Serđo je imao pištolj.
Pištolj? Dobro, Serđo.
Koja je fora, čoveče? Imaš problem
za koji ćeš mi reći ili...
Počinjao sam da mislim da nemaš devojčicu
i pošto se naš dogovor bazirao na Delgadovom odustajanju...
Odustaće on. -Jebem ti. -Ali još nije.
Lukase.
Molim te. Ne sviđa mi se ovaj tip.
Idi da proveriš perimetar. -Molim te. -Idi!
Lukase! -Smesta!
Dobro.
Ako ćemo ti i ja zajedno da poslujemo, Serđo,
moraćeš da mi veruješ.
Šta koji kurac? -Šta koji kurac, šta?
Sranje. -Tvoje lice...
Sranje! -Razneću mu glavu, čoveče! Ni makac!
Olivija, vodi devojke. -Koji je plan, Nik?
Izvedi devojke odavde žive!
Ne možemo ga ostaviti ovde. -Adi, idi s mamom!
Samo idi. Idi! Hajde.
Trči, Adi.
Sviđa li vam se ovo? -Bože. Nik jebitačni Kejdž.
Nik ultrajebitačni Kejdž! Nemoj ni da si pomišljao na to!
Ovuda. Hajde.
Hajde.
Idite! -Stani!
Gde je Nik? -Uperio je pištolj u Lukasa.
Obezbedio nam je malo vremena, ali ima ih još.
Neće izaći živ odatle.
Evo šta ja znam, Nik Kejdž.
Imam četiri momaka koji su uperili pištolje direktno u tvoju glavu.
Tačno. Ali evo šta ja znam. Moja porodica je bezbedna.
I samo je to bitno.
Evo ga.
Evo ga! Američki heroj.
Holivudska zvezda.
Daj, bre. Šta je ovo? I ovaj nos?
Ne mrdajte! -Isuse Hriste! Opet ovaj tip.
Karlose. -Imam ih.
Karlose, molim te. Ne želiš da uradiš ovo meni.
Ne želiš da uradiš ovo Haviju. Bio je dobar prema tebi.
Havi će umreti. Kao i vi.
Sranje! -Želiš li nešto da kažeš pre nego što umreš?
"Ljudskom mozgu treba 13 milisekundi
da pošalje telu poruku. Stoga, dok me tvoji meci pogode,
moj cerebralni korteks poslaće signal
u 17 zdravih mišića koji upravljaju mojim prstom na obaraču.
I pre nego što tvoj čmar bude imao priliku da se napući,
tvoja produžena moždina
biće rasuta po zidu iza tebe!
I ako će to biti poslednje što ću uraditi
na ovoj prelepoj zelenoj Zemlji, onda, kažem,
"kakav način da se jebeno umre."
Sranje, hajde! Nik, hajde! Hajde!
Kopile.
Kopile!
Jesmo li ga ubile?
Sranje! -Mrtve ste.
Sve do jedne!
Nikolas Kejdž?
To je kul.
Adi, da li te je povredio? -Bolje da nije. -Ne.
Jesi li gladna? -Ne. -Havi ima jabuke. Hoćeš makintoš? Hanikrisp?
Pusti jabuke, Nik. -Tata, molim te pazi na put. Molim te!
Sranje!
Olivija, daj mi pištolje. Tamo su. -Šta to radiš?
Ne. -Zaustavi vozilo. Usporiću ih.
Nikako! -Da. 2 km smo daleko od ambasade.
Ako ih usporim, onda ćete svi da se izvučete.
Havi, mogu da nas prevezem tamo. -Ne! -Ostani u vozilu! Havs!
Ne! -Samo ulazi u auto, Havi!
Život će mi biti sranje
ako se ne suprotstavim svom rođaku!
Potrebno mi je ovo.
Sad, idi.
Idi!
Ostala si. -Naravno.
Ne brini, Adi. Sve će biti u redu.
Kako je Marija? -Dobro je. Tata, molim te vozi brže.
Da. Skreni levo ovde.
Sranje!
Držite se.
Jesmo li im umakli? Mislim da smo im umakli. -Tata, pazi!
Bože.
Ubiću te, Nik jebitačni Kejdže!
Sagnite se! Svi se sagnite!
Držite se!
Šta se desilo? Adi?
Izađi! -Pištolj! -Hajde!
Nemoj da si se mrdnuo!
Nazad! Približite li mi se, ubiću ga.
Adi?
Tata!
Uspeli smo, Nik.
Uspeli smo.
Svi mi.
Volim te, tata.
"Volim te, tata"? -To je Havi napisao. -Dobro.
Čestitam. -Hvala, Olivija.
Vratili smo se. -Nije da smo nekud otišli.
Nije da smo nekud otišli.
Hvala. -Hvala.
Nik. -Havi, svuda sam te tražio.
Pitao sam se kuda si otišao.
Nisam mogao da gledam. Bio sam previše nervozan.
Kako je ispalo? -Svidelo im se. Čestitam.
Stvarno? -Da.
Ovo je... Nik.
Hvala. -Havi, uradili smo ovo zajedno. Hvala tebi.
Hoćeš da se voziš sa mnom na zabavu?
Žele da nas intervjuišu. Veniti fer.
Ne mogu večeras. Ali ti idi. Zabavi se. Uživaj u ovome.
I pozdravi Gabrijelu od mene.
Adi želi da pozajmi tvoj kaiš. -Tako je.
Izgleda da je nabacio težinu.
Da, to je velika, debela tarantula. Znaš tipa koji me oblači, Džefa.
G. Nejmana Markusa? -Da. -Hteo je da nosim pčelu.
A ja sam rekao, "Džefe, nemoj pčele. Nemoj pčele."
Pa je rekao, "A škorpion?" Ja sam rekao,
"Škorpion je malo agresivan, Džefe."
"A tarantula?" On kaže, "Mislim da ona nije
manje agresivna, Nik." A ja kažem, "Meni jeste."
Slatke su i čupave, zar ne? -Adi želi da ga pozajmi.
Nikako. -Možeš da ga uzmeš. Tvoj je.
Siguran si da nije bilo potrebno da ostaneš na premijeri?
Sto posto. -Stvarno? -Ko je odabrao Demi Mur da igra mamu?
Studio. Ali tvoja majka nije verno prikazana, je li?
Ne zezaj. Ona je božanstvena.
Kao i ti, Olivija. -Fuj, tata, prestani da se nabacuješ mami.
Ne nabacujem joj se.
Odvratno. Ne želim više ovo da slušam.
Znaš šta? Šta kažeš da gledamo film?
Da, štagod ti želiš, tata. -Ne, stvarno. Ti izaberi.
Stvarno? -Da, pokaži nam nešto što voliš.
Ovo je... Jesi li gledao Padington 2?
Ti si Nik jebitačni...
Kejdž!
Preveo: Bambula