Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Šta je to?
Spisak želja.
Nećemo imati mnogo želja kad dođemo, ali...
Bar ćemo znati kako da počnemo.
Zato je volim.
USPENJE
Koja je ovo stanica?
Ne vidim nikakav znak.
Rudari iz rudnika urana, gospođo.
Pomeri se.
"Film inspirisan istinskim događajima i pričama"
Bukurešt, komunistička Rumunija
Druže direktore,
šta kažete na moguće nevolje?
Nevolje? Zašto?
Atomska eksplozija. Eksplodirala je nuklearka
u Černobilju. Nuklearni oblak ide prema nama.
Dobro jutro, maestro. -Dobro jutro, mladiću.
Čuj, ima li pozorište atomsko sklonište?
Mislim da više nema.
Mislim da su kulise tamo. Čuvaj ih.
Da, gospodine.
"Pozorište"
Jesi li dobro, Pepe? Udobno je na tronu?
Pametnjakoviću, doći ćeš ti meni na rakiju!
Dobro jutro. Šta je s tehničkim odeljenjem?
Radimo, maestro.
Predstavljam vam novog izvršnog direktora pozorišta,
druga Konstantina Višana.
Dobro došli u pozorište, druže direktore.
Stvarno ste nam potrebni.
Srećno s tim!
Gospodine!
Hej, slep je.
Potpuno slep.
Izvolite svoj primerak.
Drug Čuka je već dobio jedan na odobrenje.
Oni gore te vole.
Dok ne dođe pismeno odobrenje, počećemo s probama.
Čitanje...
Pozdrav.
Da, u kancelariji.
Ne brini se.
Stari psi su se namirisali guzica.
Idete na časove klavira, druže Čuka?
Ne, ja ne. Moja sekretarica.
Druže Kondijesku, biću vrlo iskren.
Nije moguće postaviti na scenu roman
veličine "Braće Karamazovih".
Meni je to šok, ogroman intelektualni napor.
I veliki uspeh.
A diskretna mističnost
koje sam se najviše plašio, bila je predivna.
Kad je za to zaslužan ovakav intelektualac kao što ste vi,
to stvarno laska i godi.
Moram da priznam, bio sam nemiran zbog odobrenja.
Još nije odobreno.
Druže ministre, naš novi ministar je hteo da bude siguran i poslao je tekst.
Nemam vremena.
Molim?
Nemam vremena, druže.
G. Valeriju,
pripremila sam supu s krutonima i pečeno meso.
Kasnije, kasnije.
Moramo da budemo strpljivi.
Budimo strpljivi.
Kako "Tragači" mogu da budu najbolji vestern?
Prikazuje stereotipe.
"Liberti Valans" ga je nadmašio.
Oana, kada snimaš? -Uskoro. Pomozi mi sa zvukom.
Hoću.
Kostake!
Kasniš. Mislila sam da su te uzeli komunisti.
Ne, uspeo sam da zbrišem.
Kupio sam ti poklon. -Šta?
Iznenađenje za sve.
Dame, anonimne studentkinje, ili kako drugovi žele da zovu,
nadam se da ste dobro jer ovde je... Deda Mraz!
Umetniče, uđi!
Dobro veče, dobro veče.
Požuri!
Hajde, okupite se.
Gde si našao ovog jadnika?
Na snimanju. Gladovao je na TV-u.
Hajde, pusti vezicu. -Morao sam da idem oko černobiljskog oblaka.
Rudolfov nos se sija.
Deda Mraz je zgodan. -Prošle godine je imao kratku kosu.
Sigurno sam ga kresnula posle audicije u Pjatra Njamcu.
Ne!
Deda Mraze, divan si. Hoćeš piće?
Da, dosadili su mi mleko i keks.
Ne zaboravite da vas sve gledam.
Večeras, dok sanjate, doći ću u vaše snove i izbrisaću ih.
Ne sad.
Da, mama.
U ove sate? -Da, Oana, sada.
Hitna pomoć je odvezla Tikua. Sad je u bolnici.
Tata je u bolnici. -Srce?
Mama, šta je bilo? -Pao je na terasi.
Zabava je gotova?
Dobro, razgovaraćemo kasnije.
Dobro. Mama, ako si dobro, ostaću ovde.
Ne...
Viktor Brauner.
Pravi je? -Da.
Mami će biti drago.
Sigurno. Vrlo je skup u inostranstvu.
Dušo. -Da?
Dušo.
Brzo! -Da?
Znam da ne možeš dugo da čekaš ujutro.
Znam.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Sve je teže.
Mislim da je to bešika.
Creva, Andrej. To je porodična bolest.
Čuj...
Ne tu, gore.
Gore.
Mislim da nam prokišnjava plafon.
Obećavam da ću to rešiti.
Treba više da budeš s nama.
Sećaš se šta si mi rekao u vozu s rudarima?
Da me voliš, Da ćeš me voleti celog života.
I ako ljudi vole posle smrti, volećeš me zauvek.
Kad se vratim, pobrinuću se za dečju sobu.
Dobro.
Obećavam.
Da.
Avrame!
Da! -Samo sam hteo... Čekaj!
Brzo reci.
Čuj... -U žurbi sam.
Možeš da mi daš 200 leja?
U prodavnici imaju šećer i biljno ulje.
I otišao bih po benzin.
Ako moja draga sazna, ubiće me. Nemamo novca.
A i deca dolaze. -Dobro...
Vratiću ti za mesec dana. -Mesec dana! -Mesec dana!
S pomrčinom.
Predstava "Braća Karamazovi" je odobrena.
Ali nisu je još odobrili oni gore.
Baš su zauzeti.
Maketa kulisa. Dragoš će kasnije da objasni.
Maja, kostimografija, kao i uvek.
A sada, uloge!
Sešću malo ovde. -Dobro.
Fjodor Karamazov. Stari otac.
Pogodite!
Đeorđe, čestitam.
Konačno! -Ćuti.
Kakvo iznenađenje.
Nastavimo. Ivan Karamazov - Aleksandru Prezan.
Sjajno, druže.
Dmitri, drugi sin, ženskaroš...
Sigurno je među nama. -Iz garderobe.
A sad eksperiment!
Smerdjakov, gad...
Horija Fainaru. -Dozvolite!
Mogu li da budem nem?
To će biti najzabavnija uloga u mom životu.
Možeš kako hoćeš. Ionako će biti dramatično.
A sad devojke!
Katerina Ivanovna - Dijana Kantunjari.
Volim te, mladi Mare.
Uzimam. -Grušenjka - Ana Olari.
Malena Lisa... -Ako je naga, ja ću!
Studentkinja prve godine. -Slika?
Lidija Mokanu. -Poznajemo se.
Ima ispit pa nije mogla da dođe.
A sad veliko iznenađenje.
Aljoša Karamazov...
Sve moram ja.
Andrej Avram.
Došao iz provincijskog pozorišta... -Da nije iz brigade?
Amater? -Zasad sarađuje na predstavi.
Pozovi ga. -Andrej, dođi, molim te.
Dođi, dragi.
Uzmi tekst. -Dođi ovamo.
Molim te. -Neka te svi vide.
Srećno, mladiću.
Samo malo!
Drug Višan danas nije mogao da dođe,
poziva nas na čašu šampanjca.
Originalno.
Ujka Đeorđe?
Sa ženom, detetom i slavom, ti si srećan čovek.
Ljubavi moja, ako sam bio srećan,
ta sreća je već nestala.
Dakle, sreća ne postoji.
Sreća?
Nazdravimo podeljenim ulogama i našem uspehu.
Naš cilj je svaka ljudska duša.
Karamazovi pitaju ključna pitanja
o čovekovom odnosu s Bogom i samima sobom.
Očekujte da se vaše duše preispituju.
A Dostojevski nam pokazuje način. Moramo da nađemo snagu.
Uzdravlje.
Kako ne voleti pozorište? -Za sreću!
Vidiš, ujka Đeorđe?
I koja je najveća uloga koju si dosad imao?
Po broju rečenica?
Ne, po važnosti.
Zavisi šta ti je važno. -Meni?
Ne znam. Aplauz pre poslednjeg gonga.
Reci ti, Fainaru.
Važno je šta Dijana Kantunjari kaže da je važno.
Ovo je prvo pravilo u ženskom pozorištu.
Mladiću, ne gubi entuzijazam.
Takva je kad oseća pretnju
ili kada traži pretnju.
Da, razumem da niko nema razlog da mi veruje.
Da ti veruje?
Ova je dobra!
Trebaće ti mnogo poverenja ovih meseci.
Zdravo. Evo me.
Andrej Avram.
Audicija za "Trigorin".
Zdravo. Mlad i talentovan.
Ja... Kako da kažem?
Vi govorite o slavi, sreći,
zanimljivom i vedrom životu.
Meni su, oprostite mi, sve te reči
kao dragulj koji nikad nisam doživeo.
Vrlo si..."
Dragi moj, govori publici.
Vrlo si mlad i dobar,
često tobom upravljaju uporne misli.
Danonoćno misliš o Mesecu, na primer.
I ja imam svoj Mesec."
Iz Pjatra Njamca je? -Iz provincije.
Prijatelji se nisu ponašali prema meni kao...
Počeću iznova.
Dovoljno je.
Zakasnio si i usput zaboravio deo teksta.
Mogu više, osećam to. -I pun sebe.
Hvala.
Ali bio sam dobar...
Dobro veče.
Zakasnio je u pozorište, na zabavu.
Bar je stalan. Uđi.
Zdravo, Andrej Avram. -Anda, drago mi je da te vidim.
Kako noga? -Oporavila se.
"Trigorin" je bio odličan. -Hvala.
Bilo bi mi drago ako su ostali grozniji,
dok si ti bila iza.
Znam kad je neko dobar jer sam prestala da slikam.
Tvoja audicija je bila stvarno dobra.
Već si bila tamo?
Nisam. -Zašto?
Jesi li glumica? -Nisam.
Privlače me kostimi, scenografija. Hoću da otkrijem svet, glumce,
kako se osećaju, žive, snalaze.
Deda Mraze, tu si?
Andrej, moja kćerka Oana.
Zdarvo, opet. -Zdravo.
Iznenađenje. -To je rekao kad sam se rodila.
To je sve što sam mogao da kažem. Hajde, pojedi nešto.
Hajde, dušo.
Znaš da...
Tvoj pasoš nije odobren.
Kupi buket, molim te.
Dobro jutro, maestro. -Dobro jutro, mladiću.
Zdravo. -Zdravo.
Počnimo.
Andreje, tvoja prva rečenica, prva scena, s Đeorđeom.
Preskoči deo pre nego... -Počnimo!
Došao sam po tvoj blagoslov.
Hoću da uđem u manastir... -Andrej, sedi.
Ako je Đeorđe nemiran, mogao bih da se naljutim.
U tvom slučaju, to nije problem. Hajde.
On govori o emocijama, pogledaj ga.
Hajde!
"Došao sam da tražim tvoj blagoslov...
Došao sam da tražim tvoj blagoslov.
Hoću da uđem u manastir, otkad su me monasi primili,
da mogu da počnem novicijat.
Andreje, vrlo si dobar.
Đeorđe, želim da vidim
starog, kurvinskog i pijanog satira.
Imali smo tugovanje za mamom.
Znam da ti se otac Zosima veoma dopadao.
Zato želiš da budeš monah? To tvoja duša želi?
Dobro, nemam šta da kažem.
Otići ćeš u crkvu, a?"
Na maminom grobu.
Na maminom grobu sam osetio da to želim svim srcem.
Ti si kao tvoja luda majka.
Divno je što si kao ona. Iskreno, žao mi te, Aljoša.
Žao mi je. Ne znam da li mi veruješ.
Uvukao si mi se u srce, momče.
Imaćeš priliku da se moliš za nas,
grešnike, jer smo mnogo grešili.
Nje moguće, kažem, da nakon što sam gurnuo kantu..."
Dobro, dosta. To bi bilo to. A sad malo smeha.
U kraljevstvu njihovom... -Smeh.
Ostavi me malo na miru. -Đeorđe!
"Pitam te: Odakle im vile?
Postoje li takve tvorevine u onom životu?
I onda kažem: Ako vile ne postoje, onda ih treba izmisliti
za tvog prokletog oca. Inače kako će biti pravde?
Nema vila.
Kako znaš da ne postoje?
U manastiru, videćeš, promenićeš mišljenje.
Dragi moj dečko... Anđele.
Anđele s neba.
Andrušenka, pogledaj me svojim anđeoskim očima.
Neću gledati u zidove kao u guzicu.
Izvinite, tražio sam kao lud. Našao sam samo od 50, a ova je od 2000.
Šta sad da radim? Doneo sam ovu i...
Odlično, tako štediš struju.
Usmeriću je prema plafonu.
Dođavola s tim! Osim toga ne greje.
Šta devojke rade? -Idem u kupovinu.
Dragi, tvoj proteže je skroman.
Budi strpljiva.
Nisam dobra u strpljenju, ali u ostalom jesam.
Vidim da si pocrveneo. Bolestan si od toliko prljavštine.
To ti je previše, zar ne?
Ne crvenim jer ovako govoriš, ni zbog tvojih dela,
nego zato što shvatam da sam kao ti.
Ti? Odlazi! Ovo bi bilo previše.
I ne baš. Penjemo se istim lestvama.
Ja sam na najnižoj prečki, a ti... -Nešto više.
Ti, nešto više.
Kada stupiš na prvu prečku,
šta god da uradiš, ne možeš da se popneš na sve.
U redu? -Vrlo dobro.
Hajde, nastavi.
Zdravo, sladoled, molim.
Sladoled. Hvala.
Reci da li hoćeš još nešto, osim što se kriješ ovde.
Prvo, baci sladoled. -Dobro.
I zatvori vrata.
Zdravo. -Zdravo.
Tražim "Braću Karamazove".
Recimo da si ih našao. Šta hoćeš da uradiš?
Hoću da budem glumac.
Još to nisi, želiš da postaneš.
Ne, ne znam.
Želiš da budeš Aljoša.
Razmišljam.
Ne žali se, Aljoša.
Pratiš me?
Nisam mislio. Možda.
Šalila sam se.
Poznajete se?
Da, on je noću Deda Mraz.
A preko dana se priprema za glumu. Zar ne?
Imam loše vesti za tebe.
Imamo samo svesku drugu i šestu iz "Celokupnog opusa".
Ali imamo i lepe vesti.
Svi "Karamazovi" su u drugoj svesci.
G. Bendimane? Nema ništa za mamu?
Pozvaću je kasnije.
Mladiću, boljševici su godinama branili Dostojevskog.
Boje se da će njegov virus o veri biti proširen.
Bio je kao Dante, Šekspir,
zlatna generacija književnosti.
Grozno.
Ovako dobiješ udarac ovde. A onda ovako.
Lezi... Tako, dobro. Ustani i...
Pomoći ćeš nam, zar ne?
Vidiš...
U 18. veku, starac s lošim navikama izjavio je da...
Ako Bog ne postoji, onda Ga valja izmisliti.
I istina je. Tako kažu.
Čovek je stvorio Boga.
Ja sam davno prestao da razmišljam
o tome da li je čovek stvorio Boga ili Bog čoveka.
Ne kažem da ne prihvatam Boga, shvatite me.
Kažem da ne prihvatam svet koji je On stvorio.
Možeš da mi kažeš zašto ne prihvataš ovaj svet?
Da!
Ispričaću zabavnu priču da me bolje razumeš.
Zabavnu...
Iz vremena bugarskog ustanka protiv Turaka.
Zamisli detence... -Lepo, lepo.
Zamisli detence... -Detence.
U majčinom naručju. -Znaš tu priču.
Skamenila se od straha. -Hajde!
Među turskim vojnicima koji su ih zaustavili na putu kući.
Šta misliš šta su odlučili da urade?
Svi su hteli da miluju detence.
Svi su pravili grimase, majmunisali se.
I isplazili jezik.
Uradi to prema njemu.
I isplazili su jezike. -I majmunisali su se.
Pravili grimase. -Lepo, baletski stil.
Pokušavali su da ga nasmeju. I na kraju im je uspelo.
Prekrij uši, ne želiš da čuješ.
A dete puca od smeha.
Jer znaš priču. -I jedan od vojnika...
Izvadi pištolj. -Izvadi pištolj.
Kao da je to cvet. Izvadi pištolj. -Izvadi pištolj.
I...
Uperi ga u detetovu glavu. -U detetovu glavu.
Na pedalj udaljenosti... -Ne, lepo je.
Detetu se sviđa.
Dete kaže: "Oho!" I posegne za njim.
Svi se smeju. Priča je lepa.
Puca u dete. Dete je razneseno na komade.
Detetova creva su po njegovom licu, siluju majku.
Zato moraš da počneš od početka. Lepo.
Neki čovek iz 18. veka je rekao da Bog ne postoji.
Možda jeste tako.
Možda jeste tako, ali briga me.
Samo me zanima da je svet zao.
Ne viči. Reci to pokazujući kako ti je to teško.
Svet je zao.
Sutra ćemo to da uradimo.
Sumnjam.
Počinjem da sumnjam da mogu da glumim ovu ulogu.
Uplašen si.
Neki glumci misle: ako poznaju tekst i izgovore ga,
onda su odradili svoj deo.
Ali ti želiš više. Zašto bi se plašio?
Jer...
Čini mi se veoma dalekim.
Osećaš govno, izvini...
Dosta je prošlo. Videćemo šta će biti s njim.
Pusti ga. Ne voli da ga gledaju.
Poslednju rundu, molim. S mnogo vode i račun.
Prijatno veče, gospodo. Hvala.
Hvala vama.
Dišemo.
Maestro, možda bi trebalo da prestanete da pijete.
Da.
Kako vreme prolazi, ljudi su bolji.
Ili gorči.
Postaju gorki.
Andreje, momče...
Svi imamo svoje grehe.
Ali to nas ne čini đavolima. Razumeš?
Dozvoli sebi da budeš dobar.
Maestro, koji broj?
Ovde.
23. kadar 14. -I akcija!
Budalo, kako si mogao da dozvoliš da se ovo dogodi?
Pravila, druže. -Pusti pravila!
U pravu ste, druže majore. -Stop!
Šta radiš? Zaspao si? Kamera snima, nemoj da staješ.
Oprosti mi. -Hajde!
Trebalo bi da iskoristim priliku i da te jače udarim.
Kad imaš ispit iz filma?
Odložiću.
Pašću. Prvi put.
Ionako idem s mamom u Austriju.
Da li ću te videti opet?
Izbaci ta sranja iz glave. Samo idem na more.
Jesi li ikad bio u inostranstvu?
Ne. -Ne?
Šta bi da ti donesem odande?
Ako se stvarno vraćaš...
Da...
Kesu prave kafe.
Mnogo tražim? -Ne.
Uzmi ovo dok se ne vratim.
Hoćeš?
Andreje...
Možda zvuči glupo,
ali svejedno ću reći.
Mislim da sam se zaljubila u tebe.
Ako želimo da podelimo
radost rođenja Isusa Hrista,
moramo da delimo Njegovu patnju,
Njegovu žrtvu na krstu.
Bog neka je s vama.
Oče Nikolau, dobro jutro.
Bog te blagoslovio.
Rekla sam vam za svog muža Andreja.
Mora da ispravi neke greške. Samo recite kad.
Njegov tata je sveštenik. -Da? Paroh?
Dumitrum Avram je imao malu crkvu u planini koja je izgorela.
Da, čuo sam nešto o tome.
Andreje, ostani malo s ocem.
Tvoj tata je bio porodični ispovednik?
Prva prečka na lestvama.
Na kakvim lestvama?
Na našem putu u raj,
učimo da ispravljamo greške
na svakoj prečki.
I tako ćemo se
osloboditi greha
pred Bogom.
Da, nejasno se sećam očevih reči. Ali još ne znam šta da učinim.
Moli se da rođenje tvoje dece bude blagoslov.
Ako želiš da razgovaraš s nekim...
Da, oče.
Draga majko,
imam mnogo pitanja,
koje bih pitao o tati.
U narednih 18 meseci vojnog roka
ješćete, spavaćete i ići ćete da serete kada vam ja kažem.
Pažnja!
O svešteničkom životu.
O iskušenju,
laži...
Mržnji.
Jesi li dobio pismo?
Nisam, to je staro. Od mog tate iz Amerike.
Pažnja!
Vratiću se za pet minuta i najebaćete. Seronje!
Avrame!
Švercuješ u mojoj kući. Uništiću te!
Lezi.
Govno jedno, Avrame.
Nemaš smer, nemaš savest.
Kad te je Bog stvarao, bio je zauzet
i zaboravio je da ti da disciplinu.
Pažnja!
Lezi!
Ustani!
Dole!
Ustani! Lezi!
Hajde!
I mnoga druga pitanja koja bi mi pomogla da razumem Aljošu.
Molim te, pošalji ovo pismo.
Zdravo, maestro. -Da.
Valeriju Kondijesku je došao? -Sada. Ali bio je umoran.
Gde je? -Otišao je gore.
Dobro jutro, maestro. -Dobro jutro.
Šta radiš? Brojiš aplauze?
Da.
Dođi.
Razmišljam o jučerašnjoj Dmitrijevoj probi. I imam ideju.
Žališ se na Aljošu. Mislio sam da ti dam još jednu ulogu.
Rastužim se kad vidim da si tako zbunjen!
Gubim razum. Svakako ga gubim.
Ti si iluzija, fantazmagorija.
Bunilo bolesnog čoveka.
Ja sam đavo i ništa ljudsko mi nije strano.
Osećanja su nestala.
Naučio sam od tebe da ugodim svim vrstama užitaka.
Na primer...
Volim tursko kupatilo i kupanje s trgovcima.
I sa popovima. Naročito s njima.
Čudo.
Još jedan užitak. Možda najveći. Kad me ružnoća obuzme
i slušam ispovesti.
Moram jedno da ti kažem.
Pre nekoliko dana, divna devojka,
sjajnog i gracioznog tela
došla je da se ispovedi duhovniku.
Kleknula je,
ispovedila se
i onda šta se dogodilo?
Starac je pao u iskušenje i zamolio je da izađu te večeri.
Šta ti misliš?
Priroda je jača od njegove vere.
Idemo dalje. Prizor sa lestvama. Tekst.
Andreje?
Andreje? -Da?
Zovi hitnu pomoć, loše mi je. -Evo.
Andreje. -Evo, evo.
Komšija, Anda se porađa. -Neka je živo i zdravo!
Moramo u bolnicu.
Pokušao sam da pozovem hitnu pomoć, taksi. Niko se ne javlja.
Ne mogu. Nedelja je.
Nezakonito je. Uzimaju dozvolu zbog toga.
Razgovaraću s generalom ako treba.
Komšija, zaboravio sam dug. -Samo malo, idem da se presvučem.
Idi, idi. Ostavi rakiju. -Samo malo.
Hajde. -Evo dolazi.
Popravite proklete puteve!
Ove godine je bilo mnogo svinja, komšija. -Koga?
Svinja. Mnogo sam ih zaklao ove godine.
Biće velika suša.
Rugobo! Šta radiš? -Hajde, brže.
Vidi ga...
Imam hitan slučaj.
Ti si pacijent? Isključili su struju.
Imamo svetla na autu.
Ona se porađa.
Seronjo, ona se porađa.
Evo, imamo svetlo. -Goni se!
Tri kilograma i dečak je, doktore.
Muzika!
Dobro veče. -Dobro veče.
Moja žena. -Žena.
Dobar dan, gospođo.
Moja žena. -Gđa Jordake.
Stefan.
Zdravo, komšija. -Zdravo, šta je ovo?
Kostake? -Proba za rođenje Gospodnje.
Predstava Tomasa Avrama. Sina Andreja i Ande.
Premijera će biti u zgradi iza mojih leđa.
To je naša crkva.
Danas, umesto publike u dvorani, pozvaćemo Božje anđele.
Ne brini se, molim te.
Nećemo čuti Tomino hrkanje.
Andreje, što je tamo? -Soba bez podstanara.
Momka su uhapsili komunisti.
Čovek u zatvoru radi na kanalu.
Tužno.
Izvini, moram da idem. Zvaće me iz inostranstva.
Zdravo.
Andreje, popićeš nešto što ranije nisi pio.
Konjak sa sodom.
Odmah se vraćam.
Koliko će trajati? Kasno je. A mali je neumoran.
Svi su srećni zbog nas. Barem ih pozdravi.
Svi su pijani. Sutra se neće ničega sećati.
I mnogo je dima. -Svi su poznavaoci vina.
Pozovi me kad počne ples.
Vidiš? To je pravi stav!
Živeli!
Konjak soda za sve.
Kako si? Još se plašiš uloge?
Moram da ti kažem nešto. Iskreno.
Ovo je trenutak iskrenosti. Ne tako čest u našem pozorištu.
Tačno.
Prvi put čitam "Braću Karamazove", roman.
Neverovatan strah me je obuzeo.
Čekaj. Jesi li čitao nešto od Dostojevskog?
Nisam. -Savršeno. Savet. Nemoj ništa da čitaš.
Jesi li čuo šta se desilo sinu Silviju Balana?
Uništile su ga Fjodorove knjige.
Jednog dana, napunio je veliku torbu svim njegovim delima.
Otišao je od kuće i od tada spava gde nađe mesto.
Odlazi u krčme, čita Dostojevskog
i moli za čašu votke.
Razboleo se od čitanja. Neki oglupave.
To je Mareš. -Mareše!
Valeriju Kondijesku je mrtav.
Dobro stegni u uglu.
Doveli su ga, g. Bebe? -Jesu, unutra je.
Bog ga blagoslovio.
Nemoj tako da držiš dete. Pokazaću ti.
Tiho!
Kako da zaspim ako ne možemo da ga ućutkamo?
Pomoći ću ti. -Ne, smiri se.
Opet ćeš reći da sam pio...
To je tekst? -Da.
Opet ćeš reći da sam pio, a to nije istina.
Jer nisam.
Uživam. Zar ovde nije bila stolica?
Bila je stolica. -Iza je.
Hajde, kreni.
Ti si anđeo, Aljoša.
Anđeo na Zemlji. Moj dragi brate.
Napravio sam mnoge greške.
Dirao sam pravedne devojke svom svojom požudom.
Kupao sam se kao svinja u blatu,
gonio me je crv u mojoj duši.
Proklet sam. -Poznajem tekst.
Kupao sam se kao svinja u bedi,
gonio me je crv u mojoj duši.
Proklet sam, Aljoša.
Ja sam degenerik.
Otrovna životinja, ali znaš šta, Aljoša?
Nisam tako nepošten.
Imam ja svog Boga. -S više smeha.
Podnosiš ga s velikim smehom.
Vidim da si pocrveneo, Aljoša.
Umorio si se od previše prljavštine.
To je previše za tebe, zar ne?
Pocrveneo sam jer sam kao ti.
Ti? Odlazi! Kako možeš da budeš kao ja?
Penjemo se istim lestvama.
Ja sam na najnižoj prečki.
A ti si na višoj.
Kad ti staneš nogom... -Čak i ako ti staneš nogom na prečku...
Čak i ako kažem...
Čak i ako staneš nogom na prečku, nemaš vremena da dođeš do vrha.
Čak i ako staneš nogom na prečku,
nemaš vremena da dođeš do vrha.
Onda nećemo stavljati nogu na prečku, Aljoša.
Ko će onda?
Ti možeš?
Bojim se da ne. -Ućuti, Aljoša.
Ćuti, mali moj.
Grušenjka.
Kurva.
Grušenjka, kurva, koja govori da poznaje ljude,
znaš šta mi je rekla pre neki dan?
Da će te jednog dana progutati. Razumeš?
Progutaće te, Aljoša.
Dobro, u redu. -To je to, dečko.
Počeo je...
Izvini, zabrljao sam. -Pocrveneo si.
Šta možemo?
Zvono s pozornice.
Drugovi, loše vesti nikad ne dolaze same.
"Karamazovi" su otkazani. Otkazani... Nisu odobreni.
Naredne nedelje moramo da tražimo Rumune. Moramo da imamo premijeru.
G. Avrame, dođite.
Njegova smrt im je savršeni izgovor.
G. Višane,
trebalo bi da znate da ovi momci
nikad ne bi trebalo da glume ovu predstavu. Nikad!
Znajte to!
Bilo je užasno, deco.
Imam dve vesti. Nemamo samo loše vesti.
Od sutra ćeš zvanično biti naš kolega.
Uspeo sam da ti sredim bukureštansku ličnu kartu.
Drugi problem je da sutra u 12
moraš da dođeš na TV i recituješ novogodišnju poeziju.
Cela zemlja će te gledati. I predsednik.
Ne mogu, ne znam da recitujem. Nisam to naučio.
Razumem.
Znao sam da si takav.
Odlazi.
Druže Andreje, g. Valeriju ti je ostavio kovertu s bonusom.
Hvala.
Glumac nije raspoloživ zbog smrtnog slučaja u porodici.
Naći ćemo nekog drugog.
Da.
Zašto ne kupiš?
Vatu.
Hladno mi je. Užasno mi je hladno.
Uskoro je ponoć.
Noću se kralj budi. Pije, slavi...
Hej! Šta radiš ovde? -Ostavi ga na miru.
Prodajem, druže. Prodajem poeziju. I plaćam za to.
Noću kralj se budi, pije, slavi...
Igra kao ludak, a kad popije...
Hej! Jesi li lud? -Nisam, druže, ozdravio sam.
A kad popije još jednu čašu vina, bubnjevi zabubnje.
Orkestar ječi...
Dušo, imaš pismo.
Hvala.
Imam mleko. -Lepo.
"Ministarstvo unutrašnjih poslova Milicija grada Bukurešta"
Uzmi. -Pogledaj se u ogledalo. To si ti?
Andrej, još možeš da se izvučeš. Talentovan si.
Već imaš ono što bi drugi želeli.
Imaš porodicu, zdravo telo.
Ne ponašaš se kako bi trebalo.
Imaš ožiljke na licu, pantalone su ti prljave.
Andrej, s kim si se tukao?
Andrej?
Andrej!
Sad si otac. Troje nas je i zdravi smo.
Uvek si bio divlji, opasni konj.
Uvek je trebalo da tražiš svoj put, razumem.
Ali trebalo bi da shvatiš
da je predstava otkazana. Pozorišta su prepolovila plate.
Slavni glumci preživljavaju radeći za radio i TV.
Molim te, shvati.
Čitaš Dostojevskog, ali uzaludno.
Ne bojiš se Boga.
Živiš samo za aplauze i svoje snove.
Kad sednem i počnem da crtam,
šta misliš, zašto to radim?
Hoću da zaradim nešto da podižem dete.
Anda, molim te.
Prestani. Neću da slušam tvoje gluposti.
Svaku noć dolaziš iscrpljen, poludeo si.
Nekada si mirisao,
a sada...
Ovo je ludo!
Andrej,
imamo dete.
Ništa ti više nije važno?
Baš ništa?
Samo piće i pozorište.
To i imaš!
Sjajan čovek. -Pokoj mu duši.
Imamo rusku votku iz njene domovine. Bocu?
Ako imaš dve, zapravo četiri... Platiću ti 20. kad legne plata.
Da, imam. -Dobro.
Za našeg momka!
Propadaš.
Ne bih da te tešim,
ali u poređenju s onim što se događa na TV,
otkazivanje "Karamazovih" nije ništa strašno.
Dobio sam naređenje:
"Ne laži decu o Deda Mrazu,
zameni ga ateističkim Deda Mrazom
i neka pravoslavni Božić nestane."
To je rekao Čaušesku.
Počinjemo da snimamo u avgustu.
Sad moramo potpuno da uklonimo Deda Mraza.
Napolju pada sneg, ludo.
Budala upravlja budalastim narodom.
Zaslužili smo to jer ništa ne preduzimamo.
Evo, tvoj poklon od Oane. -Od Oane?
Da.
Znao si šta će da kaže? -Naravno.
Kostake, izvini zbog... -Nije važno, drago mi je.
Ne možemo više da živimo u ovakvom sranju.
Brišem prvom prilikom.
Ja ću ostati pa šta bude neka bude. -Bog neka ti pomogne.
Mleko. Zvao si, smena odlazi.
Hajde da sačekamo.
Kremlj počinje da radi. Poslednji čin. Spusti zavesu.
Hvala.
Znaš da ne smeju da napuste ambasadu?
Ako hoće da jedu, voze se autobusom.
Ako žele ženu, idu u kupatilo.
Kao da su plaćeni da budu u zatvoru.
Hvala, druže.
Ku-ku.
Opet si pio?
Šta je to? -Maslac.
I šta još? -Šta?
Dečja hrana za Tomu. -Dao si otkaz ili šta?
Ne, ukrao sam kravu na putu do kuće.
Ovo su tvoje skice?
Da.
Predstava koju zajedno postavljamo.
Sjajno.
Šta dotakneš, oživi.
Uskoro ćeš uspeti u Bukureštu i postaćeš slavna.
Da, otići ću u Bukurešt, ali neću postati slavna.
Želim porodicu.
Koliko dece želiš?
Ne znam kakav bih otac bio.
Imaj vere u sebe.
Budi tačniji, nauči da opraštaš.
Da,
već imam više poverenja.
Čuvaj se u tom velegradu.
Ovo je broj tetke Muti u Bukureštu.
Bićemo prvo kod nje.
Pujovo nalivpero.
Moliću se za tebe. Za oboje.
Pomeri se malo, Muta. -Hladno mi je, hajde.
Jordake, tako. -Da li će potrajati?
Dobro.
Pokaži Tomu! -Smeši se.
Tako.
Samo malo.
Šta radiš?
Znam da sam ti neodoljiv.
Hajde, Tomo, neka mama dođe kod Dede.
Srećan Božić, ljubavi. -Srećan Božić.
Srećan Božić, mališa. -Vidi!
Ko pajki?
Ako hoćeš, neka stomak ostane.
Ovako je savršeno.
Dedini vilenjaci.
Srećan Božić. -Hajde, komšija.
Živeli!
Ovo je od mog tasta.
Živeli, hajde da se slikamo.
Deco, zapevajte.
Zvezda se diže, veliko vaskrsenje,
zvezda sija i donosi veliku vest.
"Sve najbolje! Srećna Nova godina!"
Povodom Nove godine,
rekao je drug Nikolaje Čaušesku,
generalni sekretar Rumunske KP,
predsednik SR Rumunije.
Hvala. Srećna Nova godina.
Srećna Nova godina! Živeli!
Srećna Nova godina. -Srećna Nova godina.
Sanjao sam san
u kom si tužna. Razumeo sam tvoje ćutanje.
I ugasio sam sjaj neba kako bi se odmorila,
a onda si zaboravila.
Ali ja te nisam ostavio u tami.
Ostavio sam ti mnogo zvezda da ti svetle.
Sad jedino što je ostalo
jeste da te volim
i nadam se da bar danas...
Halo?
Srećna Nova godina, ljubavi.
Sanjao sam san u kome...
Halo?
G. Beldimane?
Srećna Nova godina!
Konačno si ovde.
Smrzavam se i dosađujem.
Žena ti nije rekla?
Zvao sam te oko praznika.
Svašta se dogodilo.
Imam nešto za tebe.
Čuvao sam ih za tebe.
Dostojevski, obećao sam ti.
G. Beldimane, vi ste čarobnjak.
Ovo je tvoj božićni poklon.
G. Beldimane...
I božanstvo, dragi moj.
Nemam reči.
Sjajno. -Pa...
Za vjek i vjekova, amin.
Toma je bio tako dobar dečak.
Hvala, majko.
Andrej, šta je? -Nije trebalo da mi daš.
Tvoj tata bi... -Umro je.
Mama,
otišao je i to Bogu.
Pokušao sam da je koristim.
Tata je istupio nalivpero.
A posle sam shvatio zašto je pisao onako neuredno
u pismima koja sam primio.
Urezano je.
Uzmi ga.
Sigurnije je kod tebe.
Šta mu se zapravo dogodilo?
Šta mu se dogodilo?
Govorio je da je naša sloboda važnija od njegovih problema.
Bio je veoma dobar.
Zapravo,
tajna služba ga je odvela.
I mnoge druge.
Gospodine, doveo sam ga.
Napred.
Druže Avrame, drago mi je. Uđite, sedite.
Izvinite, velika je gužva.
Znaš li zašto sam te pozvao? -Ne.
Iskreno, iznenadio sam se. Nikad nisam bio u miliciji.
Nikad nisi bio? Sva sreća.
Sedi tamo.
Gde je dosije?
Ovo je?
Kako si, mališa?
Nemoj više da ih zadržavaš.
Druže Avrame,
biću iskren.
Nadam se da će nam pomoći.
Naišao sam na neke... pankere.
Bave se umetnošću.
Poznaješ Oanu Kondijesku, rediteljku?
Poznaješ je. -Da, po profesiji.
Glumio sam u jednom njenom filmu na fakultetu.
Tokom snimanja,
jesi li...
Jesi li ga video tamo?
Ovu osobu.
Ne.
Ne žuri, imamo vremena. Pogledaj.
Sigurno ga nisam sreo.
Radi na TV.
I snima.
Ti si glumac, zar ne?
Da, ne.
Nikad ga ranije nisam video. Da, ja sam glumac.
Nisam dugo glumio.
Te noći kad si otišao kod rediteljke,
i kad si otišao narednog jutra,
to je bilo zbog snimanja?
Da li si u njenom stanu video
slične slike?
Ne.
Sigurno?
Sigurno. Nisam ih video.
Pogledaj opet.
Ne. Nijednu.
Ovi gadovi...
Andrej, volim te.
Učini mi uslugu. -Uvek.
Ostavi mi ključ ispod otirača.
Idi. -Idi.
Pokušao je...
Druže, kuda ćeš? -Kući. Šta je?
Idi drugim putem. Ovde je zabranjeno. Idemo!
Andrej, šta radiš ovde? Idi!
19. jun 1987. godina
Oprosti im, Bože.
Ne znaju šta rade.
Pažnja! Stoj!
Zabranjeno je.
Ne mogu.
Pokušaj opet.
Imamo vremena.
Ne mogu i gotovo.
Udahni, sine. Možeš ti to.
Onda reci glasno: "Ja sam Andrej Avram i ne znam da skijam".
Ja sam Andrej Avram i ne znam da skijam. -Glasnije.
Ja sam Andrej Avram i znam da skijam. -Tako.
Ja sam Andrej Avram i znam da skijam. -Nastavi.
Uspelo je.
Andreje, stani!
Čekaj me tamo.
Crkva se ruši.
Mala moja. -Dobar dan.
Drago mi je što si došao -I meni.
Operi ruke. Idemo da jedemo.
Dođi sa dedom.
Idemo u dvorište.
Šta ti je?
Odveli su Puja.
Nisam se usudila da javim telefonom.
Došla je tajna služba i odveli su ga.
O, Bože.
Dobro je da se Andrej nije probudio.
Hoću da ga ostavim ovde
i odem u Bukurešt. Hoću da saznam više.
Ko će da ti kaže?
Ne znam.
Zašto krastavac prelazi ulicu? -Zašto?
Jer je zeleno.
Kataline! Ko je naivčina?
Idemo.
Kataline! Jadniče! Ko je lud?
On je unuk saobraćajca.
Kako se zoveš, seronjo?
Andrej. Avram.
Seronja mi je drugo ime.
Pogledaj ih! -Ovo je naša pruga.
Ako hoćete da ih koristite, morate da se suočite sa vozom.
Razumete?
Sad, dolazi!
Seronjo, ko skoči, kukavica. -Nemoj da se plašiš, uz tebe sam.
Seronjo, šalio sam se. -Andreje! Trči!
Nasamario sam vas!
Probudite se!
Probudite se, hajde.
Šta radiš ovde?
Andrej, iznenadio si me. -Zdravo, Tudore.
Avram iz mog filma. Hoćeš da uđeš?
Zdravo, ne bih. Hteo sam da pitam nešto.
Pitaj.
Pomozi mi. Želim dodatni posao kako bih...
Možeš da mi pomogneš?
Konstantin počinje nešto.
Pitaću ga. -Sjajno, hvala.
Vidimo se, zdravo. -Da.
Srećno!
Druže Karanika. -Ovde.
Drug Delimače. -Ovde.
Drug Sterije Čumete. -Ovde.
Drugovi,
briljantnom pobedom od 6. septembra,
legionarski pokret je krenuo kapetanovim putem.
Ne bojimo se susreta sa smrću.
Žrtva svakog legionara
obezbeđuje potpunu pobedu pokreta.
Mrtvi nas gledaju i sude nam.
Njihova krvava žrtva traži žrtvu.
Rana za ranu, bol za bol.
Muka za muku. Grob do groba.
Tako ćemo pobediti.
Hrabar lik je hrabar, Andrej.
Nećemo se tući oko grma.
Talentovan si. Tvoj portret Sime je...
Za železničke šine koje su ostale paralelne.
Kako dobro pamtiš, Kataline. Tako sam se uplašio na šinama.
I ja za tebe.
Ovo sranje je Korabjoara.
Konobaru! -Da?
Kakva je ovo votka? -Viborova.
Ovo je Korabjoara, prevara.
Ne znaš šta piješ? Seronje...
Lažeš me u lice? -Smiri se, molim te.
Verovatno su pogrešili za šankom. Smiri se.
Dobićeš popust.
Nosi i ovo. Lopovi!
Viborova.
Seronja!
Andrej?
Veliki uspeh, savršeno glumačko ostvarenje.
Ali ne želimo da se naljute u ministarstvu ako mu damo nagradu.
Razumem, ali to je velika nepravda.
Daćemo mu nagraduex aequo .
Isključeno.
Da, to je velika nepravda.
Ali mi nagrađujemo glumca, a ne lik.
Jednom sam rekao: Ne dolazi u obzir.
Ne mogu to da prihvatim.
Ne mogu da prihvatim.
Dobro veče.
Doviđenja.
Onda, dogovoreno. Potpiši.
I ovde dole.
Šta je još tata doneo Tomi?
Crtaće i pokusnog miša.
Jesi li normalan, Andreje?
Trošiš novac na nepotrebne gluposti.
Samo nam je trebao miš!
Neću da moj sin odrasta gledajući bugarske crtaće.
Jesi li čula kako govore na ulici?
Bolje bugarski crtaći nego da je mrtav.
Plafon će nam pasti na glavu.
Ja sam tvoja žena i molim te da čuvaš ovu kuću.
Dosta. Idemo.
Tatice!
Razgovarao bih s Kostakeom Vorvoreanuom, molim.
Izvinite, ko ga traži? -Andrej Avram.
Na ulazu sam u TV.
Sačekaj na autobuskoj stanici. -Dobro.
Mladiću, zanima te? -Šta?
Na prodaju je. -Ne.
Zdravo, g. Avrame. -Zdravo, Andrej.
Kostake nije došao na posao.
Nisam mogla da ti kažem preko telefona.
Čula sam da su ga uhvatili na granici.
Našla sam ovo ispod njegovog stola. Ne znam šta ću s tim.
Hvala, zdravo.
"Odeljenje za masovnu kulturu"
Sigurno ga prepoznajete.
Znam da ste pomogli Jevrejima da prodaju vredne stvari.
Znam i da i dobijenim novcem
obezbede sebi pasoš za odlazak iz zemlje.
Ne poznajem vas dovoljno.
Šta da kažem...
Teška su vremena.
I opasna.
Kostake Vorvoreanu je uhapšen.
Očistite dvorište.
Gadovi bi mogli da dođu da ispituju.
U Temišvaru...
Ubili su ljude koji su izašli na ulice
da traže hleb i slobodu.
Slušajte: Temišvar, 17. decembar 1989.
Anda, Muta! Anda!
Spava.
Počela je pucnjava u Temišvaru. Ima mrtvih, ranjenih.
Gde je Anda? -Stoji u redu za meso.
Gde si saznao?
"Slobodna Evropa" je javila vesti.
Čuo sam krike, pucnjavu, žene, decu. Ne znam.
Ruska posla. Oni su upalili fitilj.
Gorbačovljeve ručice.
Halo?
Da, spava.
Ne, pusti. Idi kući.
Ole! Ole! Ole! Čaušeskua više nema.
Anda!
Dođi!
Čaušesku je odleteo.
Ubica nas je ostavio. -Dole Sekuritatea! Slobodni smo.
Dole, dole!
Sloboda! -Sloboda! Tiranin je pao.
Pobeda!
Dole Čaušesku!
Dole komunizam!
Pobedili smo!
Mene slikaš? Nismo na venčanju!
Gubi se!
Vode, dajte nam vode.
Vode?
Evo, voda s govnima!
Na Univerzitetu se dogodio masakr.
Došli su s tenkovima, ubijali su ljude.
Ujutro su šmrkom uklanjali sasušenu krv.
Sloboda.
Sloboda!
Čaušesku je pobegao!
Da! Sloboda!
Pogledaj ovo.
Uplašila sam se za tebe. Šta se dogodilo?
Srećan sam.
Nije ništa ozbiljno. Pao sam dok sam čekao mleko.
U gradu je ludnica.
Da, videla sam. Stalno puštaju na TV.
Šta radimo? Crtamo? Ne, dobro sam.
Ilijesku, bivši komunistički vođa, govori posle preuzimanja vlasti.
Šta radite, generale?
Bila sam uzbuđena.
Polako. -Polako, polako.
Šta ti se dogodilo? -Ništa.
Nisam mogao da mirujem.
Vidi, Ilijesku opet govori. -Da.
Oni koji su nas dosad vodili, oštetili su KP.
Nadajmo se boljem.
Nećemo ih se uskoro rešiti. Ako nas on bude vodio...
Taj je iz političke škole.
Dobri su, osmehuju se, obećavaju.
Ali kriju se iza svoje dece
i dece svoje dece. Razumeš?
Andrej, tvoja mama je na telefonu.
Reci joj da se tuširam. Pitaj šta hoće.
Našli su Katalinovo telo. Gadovi su ga ubili.
Ne!
Prokleta politička policija.
Radite šta hoćete.
Ali ovog puta nećete!
Ako ne dovezete helikopter da nas odvede odavde,
umrećemo s ovom decom.
Bog nas zove jer smo nevini kao oni.
Predajte se, budale. Predajte se, odbacite oružje.
Ruke iznad glave! Izađite jedan po jedan.
Vojnici! Ne pucaj!
-Lezi, budalo.
Univerzitetski trg, Bukurešt, 1990.
"Prvo područje oslobođeno od komunizma"
Dole komunizam!
Ovde, na Univerzitetskom trgu,
svaki dan isti ljudi.
Naš zadatak je da se borimo, opiremo.
Vladina odluka da odbije dijalog s demonstantima,
sa predstavnicima potpisnika Proglasa.
Čestitam!
Bila sam sinoć na premijeri.
Dopala mi se scena s autobusom.
Istina je da toga nema u romanu?
Pintilije je to ubacio.
Desilo se i u Temišvaru 1985.
Nadam se da će nam sada biti bolje.
Trebalo bi da budeš tamo, na balkonu.
Ljudi će te slušati.
Slobodo, volimo te. Pobedićemo ili ćemo umreti!
Šta je ovo, g. Bebe? -Kako da znam! Bog zna.
Neki gadovi, ali ne iz našeg pozorišta.
Pod komunistima je bio mir i disciplina.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Dobro jutro, prijatelju. -Zdravo.
Slušaj me.
Nemam mnogo vremena. Moram da jurim u ministarstvo.
Imam još nekoliko ispravki u "Karamazovima"
i ponovo počinjemo s probom.
Savršeno.
Moraš da budeš smiren, bistrih misli.
Odustani od Univerzitetskog trga.
Oni imaju većinu. Imaju sve.
Video si dole. To je njihov odgovor.
Dakle, to je?
Dragi Bože!
Zar i ti? Nemaš ništa da kažeš?
To bi bio nepotreban rat. Moramo da budemo strpljivi.
Strpljivi?
Lako si prihvatio vođenje pozorišta.
Ima li to smisla?
Dugo ćeš ga voditi. I to ima smisla.
Lako su ti zatvorili usta. -Kako to možeš da kažeš?
Doveo sam te u ovo pozorište,
izvukao sam te iz slepe ulice u kojoj bi trunuo.
Stidi se.
Stid... Ja?
Dane, ti vodiš pozorište, a ne zatvor.
Prvi put u životu osećam slobodu. Tako će i biti.
Dole Ilijesku!
Na ovom trgu,
hrabrost neke dece je oborila Čaušeskua na kolena.
Oni se nisu plašili smrti.
Njihova smrt nije bila uzaludna.
Preuzeli su vlast u kancelarijama.
Ovde smo da kažemo: "Dole komunizam".
Dole komunizam!
Mrtvi nas gledaju i sude nam.
Njihova žrtva traži žrtvu.
Nećemo otići odavde.
Idemo do kraja.
Slušaj, znaš šta moraš da uradiš.
Kupi broš ili lep parfem, kvalitetan.
Ali neka nije mnogo skup jer... Dobro...
Gle!
Vidi seronju.
Da? Rekao sam ti kad... Dobro, hajde.
Slušaj! Ilijesku ima nos.
Nepobediv je.
Tamo je gomila legionara. Pitam se ko ih plaća.
Kurve i zavisnici. -Tačno, šefe.
Da! Ne!
Treba nam moćan članak. Daću ti celu prvu stranicu.
Stavi sliku seronje na celu stranicu.
Kratak tekst, neka bude jasan.
Nešto kao "Legija Redivivus".
Ili još bolje: "Legionari žele da preuzmu vlast".
Napiši šta hoćeš, ali ovo ostaje:
"Legionari žele da preuzmu vlast."
Idi, slobodan si.
Tavi, ako bude dobro, dobijaš bod.
Da, gospodine. -Jesi li oženjen? Nisi. Dobro.
I bolje da nisi.
Nećeš više dovoditi onu glupaču.
Dragi rudari, hvala vam
na brzom odgovoru.
Anda? Anda!
Da. Šta je bilo? -Jesi li čula šta se desilo?
Moramo da budemo u pripravnosti.
Idemo na TV da se obratimo narodu.
Muta, zašto govoriš francuski? Govori rumunski
jer ne razumem ništa.
Uvek sam tako govorila. To mi je maternji jezik.
Ovoga puta imamo posla s fašistima...
Muta, šta ti je?
Đeorđe mi je poslao kartu. Bukurešt-Pariz, a onda Njujork.
Dole fašisti!
Ovo su rudari.
Dole fašisti!
Šta radiš s nožem? Hoćeš da me ubiješ?
Treba nam doktor.
Moramo da uspostavimo demokratiju.
Da, taksi.
Za narod.
Pokušavaju da miniraju našu demokratiju.
Vojska mora da pruži stabilnost
i brani tekovine naroda.
Ne sme da lenčari
dok vandali čine zverstva protiv naroda.
Mi radimo, ne mislimo!
Obavestite predsednika da ćemo zapaliti autobuse.
Tako smo se dogovorili.
Dobro došli. Hvala.
0-1. Uđite u zgradu.
Siđite.
Plaćeni su dolarima.
Pacovi, napolje!
Otvori vrata!
0-1 je ušao u zgradu?
Ovuda, momci.
Idite na balkon. U belom je.
Pretucite ga.
Mirele, on je legionar.
To si ti?
Živ ili mrtav?
Dobio si.
Šta tražiš u komšijinom dvorištu?
Uznemiravaš javni mir.
Sjajno! Leteo je.
Ubaci ga u auto.
Jesi li glupa?
Napravila si devet RTG snimaka pluća. Devet!
Tražili su da ga ubiješ? Reci!
Tako je rekao drug koji ga je doveo.
Devet RTG snimaka, glupačo!
Šta da uradim?
Pita za tebe.
Toma te čeka.
Andreje!
Da?
U ime Oca, sada i vjek i vjekova. Amin.
Živ sam?
Tako nekako.
Ko te je doveo?
Zbunjen sam.
Nešto se događa.
Ne razumem...
Mislim da sam izgubio...
Gadno su me udarili u glavu.
Udarili su me po telu.
Oprostio sam im jer sam izgubio razum.
Oče, čujem glas...
Svoj,
ali ne u ušima,
negde u telu,
u srcu.
On zna.
"Posle devet meseci."
Muta je otišla. -Šta?
Muta je mrtva.
Ko je tamo? Pogledaj!
Tomo?
Dođi gore!
Opet su zvali iz pozorišta.
Daj im znak.
Anda, njegov oporavak je stvarno čudesan.
Nalazi pokazuju da... -Slobodno?
Da, naravno.
Posttraumatski gubitak sluha.
Zbog probušene bubne opne.
Nećeš čuti još dugo na svoje desno uho.
Možda je to čudo.
Sad bolje spavaš?
Mnogo bolje. -Dobro.
Čudesno.
Okružen sam tugom kad te vidim ovako nemirnu.
Ti si iluzija, fantazmagorija,
bunilo bolesnog čoveka.
Mislim da sam lud.
Dragi moj, nisi.
Ja sam đavo i ništa ljudsko mi nije strano.
Odmah.
G. Andrej, paket s porte.
Hvala.
Šta želiš?
Priroda je bila jača od njegove vere.
Nije lako uništiti hiljade ljudi kako bi se jedan spasao.
Šta je nagrada? Suočavanje s prokletstvima naroda.
Aljoša, šta ti je?
Šta te muči?
Smrt oca Zosime?
Pusti me.
Ljutiš se kao obični smrtnici?
Ti, anđele?
A sve zato što je starac počeo da zaudara na mrtvaca.
Misliš da je bio svet? Da više ne zaudara?
Verovao sam i verujem jer želim da verujem.
Ljut si. Naljutio si se na dobrog Boga.
Počeo si da se boriš s Njim.
Buniš se.
Ne bunim se protiv Boga.
Ne želim da prihvatim svet kakvim ga je On stvorio.
Sve opraštam,
i svakome,
tražim oproštaj od svega i svakoga,
na samo za svoja dela,
nego za sve što su oni učinili.
Oče,
napustiću manastir kako si želeo.
Odlazim u svet,
biću s narodom Božjim.
"Ovaj film je posvećen svim rediteljima"
"1999. godine, glumac je odabrao da služi Bogu."
"Danas je otac u malom manastiru
koji nosi ime svetog mučenika Filimona,
koji se smatra zaštitnikom glumaca."
1977-1978. "Mračna decenija" Naredbom diktatora Čaušeskua,
u Bukureštu je 20 crkava i manastira bilo uništeno.
Većina je izgrađena pre više od 350 godina.
"22. decembra 1989. godine,
nakon 12 sati, Čaušesku je sišao s vlasti i odleteo.
To je bio vrhunac revolucije koja je odnela 5203 žrtve.
1990. -"Nulta godina". Danas, posle 30 godina istrage,
broj žrtava po naređenju Jona Ilijeskua ostaje nepoznat."
MEDIATRANSLATIONS