Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Što je to?
Popis sa željama.
Nećemo imati mnogo želja kada dođemo, ali...
Barem ćemo znati kako početi.
Zato je volim.
LJESTVE
Koja je ovo postaja?
Ne vidim nikakav znak.
Rudari iz rudnika urana, gospođo.
Pomakni se.
"Film nadahnut istinskim događajima i pričama"
Bukurešt, komunistička Rumunjska
Druže direktore,
što kažete na moguće nevolje?
Nevolje? Zašto?
Atomska eksplozija. Eksplodirala je nuklearka
u Černobilu. Nuklearni oblak ide prema nama.
Dobro jutro, maestro. -Dobro jutro, mladiću.
Čuj, ima li kazalište atomsko sklonište?
Mislim da više nema.
Mislim da su kulise ondje. Čuvaj ih.
Da, gospodine.
"Kazalište"
Jesi li dobro, Pepe? Ugodno je na tronu?
Pametnjakoviću, doći ćeš ti meni na rakiju!
Dobro jutro. Što je s tehničkim odjelom?
Radimo, maestro.
Predstavljam vam novoga izvršnog direktora kazališta,
druga Constantina Visana.
Dobro došli u kazalište, druže direktore.
Stvarno smo vas trebali.
Sretno s time!
Gospodine!
Hej, slijep je.
Posve slijep.
Izvolite svoj primjerak.
Drug Ciucă je već dobio jedan na odobrenje.
Oni gore te vole.
Dok ne dođe pisano odobrenje, počet ćemo s probama.
Čitanje...
Pozdrav.
Da, u uredu.
Ne brini se.
Stari su se psi namirisali šupaka.
Idete na sate klavira, druže Ciucă?
Ne, ja ne. Moja tajnica.
Druže Condiescu, bit ću vrlo iskren.
Nije moguće postaviti na scenu roman
veličine "Braće Karamazovih".
Meni je to šok, golem intelektualni napor.
I veliki uspjeh.
A diskretna mističnost,
koje sam se najviše bojao, bila je predivna.
Kad je za to zaslužan ovakav intelektualac poput vas,
to zaista laska i godi.
Moram priznati, bio sam nemiran zbog odobrenja.
Još nije odobreno.
Druže ministre, naš novi ministar htio je biti siguran i poslao je tekst.
Nemam vremena.
Molim?
Nemam vremena, druže.
G. Valeriu,
skuhala sam jušicu s krutonima i pečeno meso.
Poslije, poslije.
Moramo biti strpljivi.
Budimo strpljivi.
Kako "Tragači" mogu biti najbolji vestern?
Prikazuje stereotipe.
"Liberty Valance" ga je nadmašio.
Oana, kada snimaš? -Uskoro. Pomozi mi sa zvukom.
Hoću.
Costache!
Kasniš. Mislila sam da su te uzeli komunisti.
Ne, uspio sam zbrisati.
Kupio sam ti dar. -Što?
Iznenađenje za sve.
Dame, anonimne studentice, ili kako vas drugovi žele zvati,
nadam se da ste dobro jer ovdje je... Djed Mraz!
Umjetniče, uđi!
Dobra večer, dobra večer.
Požuri se!
Hajde, okupite se.
Gdje si našao ovoga jadnika?
Na snimanju. Gladovao je na TV-u.
Hajde, pusti vrpcu. -Morao sam ići oko černobilskog oblaka.
Rudolfov se nos sjaji.
Djedica je zgodan. -Lani je imao kratku kosu.
Sigurno sam ga poševila nakon audicije u Piatra Neamțu.
Ne!
Djede Mrazu, divan si. Hoćeš piće?
Da, dojadili su mi mlijeko i keksi.
Ne zaboravite da vas sve gledam.
Večeras, dok sanjate, doći ću u vaše snove i izbrisati ih.
Ne sad.
Da, mama.
U ove sate? -Da, Oana, sada.
Hitna je odvezla Ticua. Sad je u bolnici.
Tata je u bolnici. -Srce?
Mama, što se dogodilo? -Pao je na terasi.
Zabava je gotova?
Dobro, razgovarat ćemo poslije.
Dobro. Mama, ako si dobro, ostat ću ovdje.
Ne...
Victor Brauner.
Je li pravi? -Da.
Mami će biti drago.
Sigurno. Vrlo je skup u inozemstvu.
Dušo. -Da?
Dušo.
Brzo! -Da?
Znam da ne možeš dugo čekati ujutro.
Znam.
'Jutro. -'Jutro.
Sve je teže.
Mislim da je to mokraćni mjehur.
Crijeva, Andrei. To je obiteljska bolest.
Čuj...
Ne tu, gore.
Gore.
Mislim da nam prokišnjava strop.
Obećavam da ću to riješiti.
Trebaš više biti s nama.
Sjećaš se što si mi rekao u vlaku s rudarima?
Da me voliš, da ćeš me voljeti cijeli život.
I ako ljudi vole nakon smrti, voljet ćeš me zauvijek.
Kad se vratim, pobrinut ću se za dječju sobu.
Dobro.
Obećavam.
Da.
Avrame!
Da! -Samo sam htio... Čekaj!
Brzo reci.
Čuj... -U žurbi sam.
Daš mi 200 leja?
U dućanu imaju šećer i biljno ulje.
I otišao bih po benzin.
Ako moja draga sazna, ubit će me. Nemamo novca.
A i djeca dolaze. -Dobro...
Vratit ću ti za mjesec dana. -Mjesec dana! -Mjesec dana!
S pomrčinom.
Predstava "Braća Karamazovi" je odobrena.
Ali nisu je još odobrili oni gore.
Vraški su zaposleni.
Maketa kulisa. Dragos će poslije objasniti.
Maia, kostimografija, kao uvijek.
A sada, uloge!
Sjest ću malo ovdje. -Dobro.
Fjodor Karamazov. Stari otac.
Pogodite!
George, čestitam.
Napokon! -Šuti.
Kakvo iznenađenje.
Nastavimo. Ivan Karamazov, Alexandru Prezan.
Sjajno, druže.
Dmitrij, drugi sin, ženskar...
Sigurno je među nama. -Iz garderobe.
A sad eksperiment!
Smerdjakov, gad...
Horia Făinaru. -Dopustite!
Mogu li biti nijem?
To će biti najzabavnija uloga u mome životu.
Možeš kako želiš. Bit će ionako dramatično.
A sad cure!
Katerina Ivanovna, Diana Cantuniari.
Volim te, mladi Mare.
Uzimam. -Grušenjka, Ana Olari.
Malena Lisa... -Ako je gola, ja ću!
Studentica prve godine. -Slika?
Lidia Mocanu. -Poznajemo se.
Ima ispit pa nije mogla doći.
A sad veliko iznenađenje.
Aljoša Karamazov...
Sve moram ja.
Andrei Avram.
Došao iz provincijskog kazališta... -Je li iz brigade?
Amater? -Zasad surađuje na predstavi.
Pozovi ga. -Andrei, dođi, molim te.
Dođi, dragi.
Uzmi tekst. -Dođi amo.
Molim te. -Neka te svi vide.
Sretno, mladiću.
Samo malo!
Drug Visan danas nije mogao doći,
poziva nas na čašu pjenušca.
Originalno.
Ujo George?
Sa ženom, djetetom i slavom, sretan si čovjek.
Ljubavi moja, ako sam bio sretan,
ta je sreća već nestala.
Dakle, sreća ne postoji.
Sreća?
Nazdravimo podijeljenim ulogama i našemu uspjehu.
Naš je cilj svaka ljudska duša.
Karamazovi pitaju ključna pitanja
o čovjekovu odnosu s Bogom i samima sobom.
Očekujte da se vaše duše propituju.
A Dostojevski nam pokazuje način. Moramo naći snagu.
Uzdravlje.
Kako ne voljeti kazalište? -Za sreću!
Vidiš, ujače George?
I koja je najveća uloga koju si dosad imao?
Po broju rečenica?
Ne, po važnosti.
Ovisi što ti je važno. -Meni?
Ne znam. Pljesak prije zadnjeg gonga.
Reci ti, Fainare.
Važno je što Diana Cantuniari kaže da je važno.
Ovo je prvo pravilo u ženskom kazalištu.
Mladiću, ne gubi entuzijazam.
Takva je kad osjeća prijetnju
ili kada traži prijetnju.
Da, razumijem da nitko nema razlog da mi vjeruje.
Da ti vjeruje?
Ova je dobra!
Trebat ćeš mnogo povjerenja ovih mjeseci.
Bok. Evo me.
Andrei Avram.
Audicija za "Trigorin".
Bok. Mlad i darovit.
Ja... Kako da kažem?
Vi govorite o slavi, sreći,
zanimljivom i vedrom životu.
Meni su, oprostite mi, sve te riječi
kao dragulj koji nikad nisam doživio.
Vrlo si...
Dragi moj, govori publici.
Vrlo si mlad i dobar,
često tobom upravljaju uporne misli.
Danonoćno misliš o Mjesecu, na primjer.
I ja imam svoj Mjesec.
Iz Piatra Neamta je? -Iz provincije.
Prijatelji se nisu ponašali prema meni kao...
Počet ću iznova.
Dovoljno je.
Zakasnio si i putem zaboravio dio teksta.
Mogu više, osjećam to. -I pun sebe.
Hvala.
Ali bio sam dobar...
Dobra večer.
Zakasnio je u kazalište, na zabavu.
Barem je stalan. Uđi.
Bok, Andrei Avram. -Anda, lijepo te je vidjeti.
Kako noga? -Ozdravila je.
"Trigorin" je bio izvrstan. -Hvala.
Bilo bi mi drago ako su ostali grozniji,
dok si ti bila straga.
Znam kad je netko dobar jer sam prestala slikati.
Tvoja je audicija bila stvarno dobra.
Već si bila ondje?
Nisam. -Zašto?
Jesi li glumica? -Nisam.
Privlače me kostimi, scenografija. Želim otkriti svijet, glumce,
kako se osjećaju, žive, snalaze.
Djede Mrazu, ovdje si?
Andrei, moja kći Oana.
Bok opet. -Bok.
Iznenađenje. -To je rekao kad sam se rodila.
To je sve što sam mogao reći. Hajde, pojedi nešto.
Hajde, dušo.
Znaš da...
Tvoja putovnica nije odobrena.
Kupi buket, molim te.
Dobro jutro, maestro. -Dobro jutro, mladiću.
Bok. -Bok.
Počnimo.
Andrei, tvoja prva rečenica, prizor 1., s Geogeom.
Preskoči dio prije nego... -Počnimo!
Došao sam po tvoj blagoslov.
Želim ući u manastir... -Andrei, sjedni.
Ako je George nemiran, mogao bih se naljutiti.
U tvome slučaju, to nije problem. Hajde.
On govori o emocijama, pogledaj ga.
Hajde!
Došao sam tražiti tvoj blagoslov...
Došao sam tražiti tvoj blagoslov.
Želim ući u manastir, otkad su me monasi primili
da mogu početi novicijat.
Andrei, vrlo si dobar.
George, želim vidjeti
starog, kurvinskog i pijanog satira.
Imali smo tugovanje za mamom.
Znam da te se otac Zosima veoma dojmio.
Zato želiš biti monah? To tvoja duša želi?
Dobro, nemam što reći.
Otići ćeš u crkvu, ha?
Na maminu grobu.
Na maminu grobu osjetio sam da to želim svim srcem.
Kao tvoja luda majka si.
Divno je da si kao ona. Iskreno, žao mi te, Aljoša.
Žao mi je. Ne znam vjeruješ li mi.
Uvukao si mi se u srce, momče.
Imat ćeš priliku moliti za nas,
grešnike, jer smo mnogo griješili.
Nje moguće, kažem, da nakon što sam gurnuo kantu...
Dobro, dosta. To bi bilo to. A sad malo smijeha.
U kraljevstvu njihovu... -Smijeh.
Pusti me malo na miru. -George!
Pitam te: "Odakle im vile?
Postoje li takve tvornice u onom životu?"
I onda kažem: "Ako vile ne postoje, onda ih treba izmisliti
za tvoga prokletog oca. Inače kako će biti pravde?"
Nema vila.
Kako znaš da ne postoje?
U manastiru, vidjet ćeš, promijenit ćeš mišljenje.
Dragi moj dečko... Anđele.
Anđele s neba.
Andrušenka, pogledaj me svojim anđeoskim očima.
Neću gledati u zidove kao u guzicu.
Oprostite, tražio sam kao lud. Našao sam samo od 50, a ova je od 2000.
Što da sad učinim? Donio sam ovu i...
Odlično, tako štediš struju.
Usmjerit ću je prema stropu.
Kvragu s tim! Osim toga, ne grije.
Što cure rade? -Idem u kupnju.
Dragi, tvoj je proteže skroman.
Budi strpljiva.
Nisam dobra u strpljivosti, ali u ostalome jesam.
Vidim da si pocrvenio. Bolestan si od toliko prljavštine.
To ti je previše, zar ne?
Ne crvenim se jer ovako govoriš ni zbog tvojih djela,
nego jer shvaćam da sam kao ti.
Ti? Odlazi! Ovo bi bilo previše.
I ne baš. Penjemo se istim stubama.
Ja sam na najdonjoj stubi, a ti... -Nešto više.
Ti, nešto više.
Kada stupiš na prvu stubu,
ma što da učiniš, ne možeš se popeti na sve.
Je li u redu? -Vrlo dobro.
Hajde, nastavi.
Bok, sladoled, molim.
Sladoled. Hvala.
Reci želiš li još nešto osim što se skrivaš ovdje.
Prvo, baci sladoled. -Dobro.
I zatvori vrata.
Bok. -Bok.
Tražim "Braću Karamazove".
Recimo da si ih našao. Što želiš učiniti?
Želim biti glumac.
Još to nisi, želiš postati.
Ne, ne zna.
Želiš biti Aljoša.
Razmišljam.
Ne žali se, Aljoša.
Pratiš me?
Nisam mislio. Možda.
Šalila sam se.
Poznajete se?
Da, on je noću Djed Mraz.
A tijekom dana priprema se za glumu. Zar ne?
Imam loše vijesti za tebe.
Imamo samo svezak drugi i šesti iz "Cjelokupnog opusa".
Ali imamo i lijepe vijesti.
Svi su "Karamazovi" u drugom svesku.
G. Bendiman? Nema ništa za mamu?
Nazvat ću je poslije.
Mladiću, boljševici su godinama branili Dostojevskoga.
Boje se da će njegov virus o vjeri biti proširen.
Bio je kao Dante, Shakespeare,
zlatni naraštaj književnosti.
Grozno.
Ovako dobiješ udarac ovamo. A onda ovako.
Lezi... Tako, dobro. Ustani i...
Pomoći ćeš nam, zar ne?
Vidiš...
U 18. stoljeću starac s lošim navikama izjavio je da...
Ako Bog ne postoji, onda Ga valja izmisliti.
I istina je. Tako kažu.
Čovjek je stvorio Boga.
Ja sam davno prestao razmišljati
o tome je li čovjek stvorio Boga ili Bog čovjeka.
Ne kažem da ne prihvaćam Boga, shvatite me.
Kažem da ne prihvaćam svijet koji je On stvorio.
Možeš li mi reći zašto ne prihvaćaš ovaj svijet?
Da!
Ispričat ću zabavnu priču da me bolje razumiješ.
Zabavnu...
Iz vremena bugarskog ustanka protiv Turaka.
Zamisli djetešce... -Lijepo, lijepo.
Zamisli djetešce... -Djetešce.
U majčinu naručju. -Znaš tu priču.
Skamenila se od straha. -Hajde!
Među turskim vojnicima koji su ih zaustavili na putu kući.
Što misliš, što su odlučili učiniti?
Svi su htjeli milovati djetešce.
Svi su radili grimase, majmunirali se.
I isplazili jezik.
Učini to prema njemu.
I isplazili su jezike. -I majmunirali su se.
Pravili grimase. -Lijepo, baletni stil.
Pokušavali su ga nasmijati. I na kraju im je uspjelo.
Prekrij uši, ne želiš čuti.
A dijete puca od smijeha.
Jer znaš priču. -I jedan od vojnika...
Izvadi pištolj. -Izvadi pištolj.
Kao da je to cvijet. Izvadi pištolj. -Izvadi pištolj.
I...
Uperi ga u djetetovu glavu. -U djetetovu glavu.
Na pedalj udaljenosti... -Ne, lijepo je.
Djetetu se sviđa.
Dijete kaže: "Oho!" I posegne za njime.
Svi se smiju. Priča je lijepa.
Puca u dijete. Dijete je razneseno u komade.
Djetetova su crijeva po njegovu licu, siluju majku.
Zato moraš početi od početka. Lijepo.
Neki je čovjek iz 18. stoljeća rekao da Bog ne postoji.
Možda jest tako.
Možda jest tako, ali briga me.
Samo me zanima da je svijet zao.
Ne viči. Reci to pokazujući kako ti je to teško.
Svijet je zao.
Sutra ćemo to učiniti.
Sumnjam.
Počinjem sumnjati da mogu glumiti ovu ulogu.
Uplašen si.
Neki glumci misle da ako poznaju tekst i kažu ga,
da su odradili svoj dio.
Ali ti želiš više. Zašto bi se bojao?
Jer...
Čini mi se jako dalekim.
Osjećaš govno, oprosti...
Dosta je prošlo. Vidjet ćemo što će biti s njim.
Pusti ga. Ne voli da ga gledaju.
Zadnju rundu, molim. S mnogo vode i račun.
Ugodna večera, gospodo. Hvala.
Hvala vama.
Dišemo.
Maestro, možda biste trebali prestati piti.
Da.
Kako vrijeme prolazi, ljudi su bolji.
Ili gorči.
Postaju gorki.
Andrei, momče...
Svi imamo svoje grijehe.
Ali to nas ne čini vragovima. Shvaćaš?
Dopusti sebi da budeš dobar.
Maestro, koji broj?
Ovdje.
23. kadar, 14. -I akcija!
Budalo, kako si mogao dopustiti da se ovo dogodi?
Pravila, druže. -Pusti pravila!
Imate pravo, druže majore. -Stop!
Što radiš? Zaspao si? Kamera snima, nemoj stati.
Oprosti mi. -Hajde!
Trebala bih iskoristiti priliku i jače te udariti.
Kad imaš ispit o filmu?
Odgodit ću.
Past ću. Prvi put.
Ionako idem s mamom u Austriju.
Hoću li te opet vidjeti?
Izbaci ta sranja iz glave. Samo idem na more.
Jesi li kad bio u inozemstvu?
Ne. -Ne?
Što bi da ti donesem odande?
Ako se zbilja vraćaš...
Da...
Vrećicu prave kave.
Mnogo tražim? -Ne.
Uzmi ovo dok se ne vratim.
Hoćeš?
Andrei...
Možda zvuči glupo,
ali svejedno ću reći.
Mislim da sam se zaljubila u tebe.
Ako želimo podijeliti
radost rođenja Isusa Krista,
moramo dijeliti Njegovu patnju,
Njegovu žrtvu na križu.
Bog neka je s vama.
Oče Nicolau, dobro jutro.
Bog te blagoslovio.
Rekla sam vam za svog muža Andreia.
Mora ispraviti neke pogreške. Samo recite kada.
Njegov je tata svećenik. -Da? Paroh?
Dumitrum Avram imao je malu crkvu u planini koja je izgorjela.
Da, čuo sam nešto o tome.
Andrei, ostani malo s ocem.
Tvoj je tata bio obiteljski ispovjednik?
Prva stuba na ljestvama.
Kojim ljestvama?
Na našem putu u raj
učimo ispravljati pogreške
na svakoj stubi.
I tako ćemo se
osloboditi grijeha
pred Bogom.
Da, nejasno se sjećam očevih riječi. Ali još ne znam što učiniti.
Moli se da rođenje tvoje djece bude blagoslov.
Ako želiš razgovarati s nekime...
Da, oče.
Draga majko,
imam mnogo pitanja
koja bih pitao o tati.
U idućih 18 mjeseci vojnoga roka
jest ćete, spavati i ići srati kada vam ja kažem.
Pozor!
O svećeničkom životu.
O kušnji,
laži...
Mržnji.
Jesi li dobio pismo?
Nisam, to je staro. Od moga tate iz Amerike.
Pozor!
Vratit ću se za pet minuta i najebat ćete. Seronje!
Avrame!
Krijumčariš u mojoj kući. Uništit ću te!
Lezi.
Govno jedno, Avrame.
Nemaš smjer, nemaš savjest.
Kad te Bog stvarao, bio je zauzet
i zaboravio ti je dati disciplinu.
Pozor!
Lezi!
Ustani!
Dolje!
Ustani! Lezi!
Hajde!
I mnoga druga pitanja koja bi mi pomogla razumjeti Aljošu.
Molim te, pošalji ovo pismo.
Zdravo, maestro. -Da.
Je li Valeriu Condiescu došao? -Sada. Ali bio je umoran.
Gdje je? -Otišao je gore.
Dobro jutro, maestro. -Dobro jutro.
Što radiš? Brojiš aplauze?
Da.
Dođi.
Razmišljam o jučerašnjoj Dmitrijevoj probi. I imam ideju.
Žališ se na Aljošu. Mislio sam ti dati još jednu ulogu.
Rastužim se kad vidim da si tako zbunjen!
Gubim razum. Svakako ga gubim.
Ti si iluzija, fantazmagorija.
Bunilo bolesnog čovjeka.
Ja sam vrag i ništa ljudsko nije mi strano.
Osjećaji su nestali.
Naučio sam od tebe da ugodim svim vrstama užitaka.
Na primjer...
Volim tursku kupelj i kupanje s trgovcima.
I s popovima. Osobito s njima.
Čudo.
Još jedan užitak. Možda najveći. Kad me ružnoća obuzme
i slušam ispovijedi.
Moram ti jedno reći.
Prije nekoliko dana divna djevojka,
sjajnog i gracioznog tijela,
došla se ispovjediti duhovniku.
Kleknula je,
ispovjedila se
i onda što se dogodilo?
Starac je pao u kušnju i zamolio je da izađu te večeri.
Što ti misliš?
Priroda je jača od njegove vjere.
Idemo dalje. Prizor sa stubama. Tekst.
Andrei?
Andrei? -Da?
Zovi hitnu, loše mi je. -Evo.
Andrei. -Evo, evo.
Susjede, Anda rađa. -Neka je živo i zdravo!
Moramo u bolnicu.
Pokušao sam nazvati hitnu, taksi. Nitko se ne javlja.
Ne mogu. Nedjelja je.
Nezakonito je. Uzimaju dozvolu zbog toga.
Razgovarat ću s generalom ako treba.
Susjede, zaboravio sam dug. -Samo malo, idem se presvući.
Idi, idi. Ostavi rakiju. -Samo malo.
Hajde. -Evo, dolazi.
Popravite vražje ceste!
Ove je godine bilo mnogo svinja, susjede. -Koga?
Svinja. Mnogo sam ih zaklao ove godine.
Bit će velika suša.
Rugobo! Što radiš? -Hajde, brže.
Gle ga...
Imam hitan slučaj.
Ti si pacijent? Isključili su struju.
Imamo svjetla na autu.
Ona rađa.
Seronjo, ona rađa.
Evo, imamo svjetlo. -Goni se!
Tri kilograma i dječak je, doktore.
Glazba!
Dobra večer. -Dobra večer.
Moja žena. -Žena.
Dobar dan, gospođo.
Moja žena. -Gđa Iordache.
Stefan.
Bok, susjede. -Bok, što je ovo?
Costache? -Proba za rođenje Gospodinovo.
Predstava Thomasa Avrama. Andreieva i Andina sina.
Premijera će biti u zgradi iza mojih leđa.
To je naša crkva.
Danas, umjesto publike u dvorani, pozvat ćemo Božje anđele.
Ne brini se, molim te.
Nećemo čuti Tomino hrkanje.
Andrei, što je ondje? -Soba bez podstanara.
Momka su uhitili komunisti.
Čovjek u zatvoru radi na kanalu.
Tužno.
Oprosti, moram ići. Nazvat će me iz inozemstva.
Bok.
Andrei, popit ćeš što prije nisi pio.
Konjak "spritz".
Odmah se vraćam.
Koliko će trajati? Kasno je. A maleni je neumoran.
Svi su sretni zbog nas. Barem ih pozdravi.
Svi su pijani. Neće se sutra ničega sjećati.
I mnogo je dima. -Svi su poznavatelji vina.
Pozovi me kad počne ples.
Vidiš? To je pravi stav!
Uzdravlje!
Konjak "spritz" za sve.
Kako si? Još se bojiš uloge?
Moram ti nešto reći. Iskreno.
Ovo je trenutak iskrenosti. Ne tako čest u našem kazalištu.
Točno.
Prvi put čitam "Braću Karamazove", roman.
Nevjerojatan strah me obuzeo.
Čekaj. Jesi li čitao što od Dostojevskoga?
Nisam. -Savršeno. Savjet. Nemoj ništa čitati.
Jesi li čuo što se dogodilo sinu Silviua Bălana?
Uništile su ga Fjodorove knjige.
Jednoga je dana napunio veliku torbu sa svim njegovim djelima.
Otišao je od kuće i otad spava gdje nađe mjesto.
Odlazi u krčme, čita Dostojevskog
i moli čašu votke.
Razbolio se od čitanja. Neki oglupave.
To je Mares. -Mares!
Valeriu Condiescu je mrtav.
Dobro stegni u kutu.
Doveli su ga, g. Bebe? -Jesu, unutra je.
Bog ga blagoslovio.
Nemoj tako držati dijete. Pokazat ću ti.
Tiho!
Kako ću zaspati ako ga ne možemo ušutkati?
Pomoći ću ti. -Ne, umiri se.
Opet ćeš reći da sam pio...
To je tekst? -Da.
Opet ćeš reći da sam pio, a to nije istina.
Jer nisam.
Uživam. Nije li ovdje bila stolica?
Bila je stolica. -Straga je.
Hajde, kreni.
Ti si anđeo, Aljoša.
Anđeo na Zemlji. Moj dragi braco.
Učinio sam mnoge pogreške.
Dirao sam pravedne cure sa svom svojom požudom.
Kupao sam se kao svinja u kaljuži,
gonio me crv u mojoj duši.
Proklet sam. -Poznajem tekst.
Kupao sam se kao svinja u bijedi,
gonio me crv u mojoj duši.
Proklet sam, Aljoša.
Degenerik sam.
Otrovna životinja, ali znaš što, Aljoša?
Nisam tako nepošten.
Imam ja svoga Boga. -S više smijeha.
Podnosiš ga s velikim smijehom.
Vidim da si pocrvenio, Aljoša.
Umorio si se od previše prljavštine.
To je previše za tebe, zar ne?
Pocrvenio sam jer sam kao ti.
Ti? Odlazi! Kako možeš biti kao ja?
Penjemo se istim ljestvama.
Ja sam na najdonjoj stubi.
A ti si na višoj.
Kada ti staneš nogom... -Čak i ako ti staneš nogom na stubu...
Čak i ako kažem...
Čak i ako staneš nogom na stubu, nemaš vremena da dođeš do vrha.
Čak i ako staneš nogom na stubu,
nemaš vremena da dođeš do vrha.
Onda nemojmo staviti nogu na stubu, Aljoša.
Tko će onda?
Ti možeš?
Bojim se da ne. -Ušuti, Aljoša.
Šuti, mali moj.
Grušenjka.
Kurva.
Grušenjka, kurva, koja govori da poznaje ljude,
znaš li što mi je rekla nekidan?
Da će te jednoga dana progutati. Shvaćaš?
Progutat će te, Aljoša.
Dobro, u redu. -To je to, dečko.
Počeo je...
Oprosti, zabrljao sam. -Pocrvenio si.
Što možemo?
Zvono s pozornice.
Drugovi, loše vijesti nikad ne dolaze same.
"Karamazovi" su otkazani. Otkazani... Nisu odobreni.
Idući tjedan moramo tražiti Rumunje. Moramo imati premijeru.
G. Avrame, dođite.
Njegova smrt savršen im je izgovor.
G. Visane,
trebali biste znati da ovi momci
nikad ne bi trebali glumiti u ovoj predstavi. Nikad!
Znajte to!
Bilo je grozno, djeco.
Imam dvije vijesti. Nemamo samo loše vijesti.
Od sutra ćeš službeno biti naš kolega.
Uspio sam ti srediti bukureštansku osobnu kartu.
Drugi je problem da sutra u 12 h
moraš doći na TV i recitirati novogodišnju poeziju.
Cijela zemlja će te gledati. I predsjednik.
Ne mogu, ne znam recitirati. Nisam to naučio.
Shvaćam.
Znao sam da si takav.
Otiđi.
Druže Andrei, g. Valeriu ti je ostavio omotnicu s bonusom.
Hvala.
Glumac nije raspoloživ zbog smrtnog slučaja u obitelji.
Naći ćemo nekoga drugog.
Da.
Zašto ne kupiš?
Vatu.
Hladno mi je. Grozno mi je hladno.
Uskoro je ponoć.
Noću kralj se budi. Pije, slavi...
Hej! Što radiš ovdje? -Pusti ga na miru.
Prodajem, druže. Prodajem poeziju. I plaćam za to.
Noću kralj se budi, pije, slavi...
Pleše kao luđak, a kad popije...
Hej! Jesi li lud? -Nisam, druže, ozdravio sam.
A kad popije još jednu čašu vina, bubnjevi zabubnje.
Orkestar ječi...
Dušo, imaš pismo.
Hvala.
Imam mlijeko. -Lijepo.
"Ministarstvo unutarnjih poslova Milicija grada Bukurešta"
Uzmi. -Pogledaj se u ogledalo. To si ti?
Andrei, još se možeš izvući. Darovit si.
Već imaš što bi drugi željeli.
Imaš obitelj, zdravo tijelo.
Ne ponašaš se kako bi trebao.
Imaš ožiljke na licu, hlače su ti prljave.
Andrei, s kime si se tukao?
Andrei?
Andrei!
Sad si otac. Troje nas je i zdravi smo.
Uvijek si bio divlji, opasan konj.
Uvijek si trebao tražiti svoj put, shvaćam.
Ali trebao bi shvatiti
da je predstava otkazana. Kazališta su prepolovila plaće.
Slavni glumci preživljavaju radeći za radio i TV.
Molim te, shvati.
Čitaš Dostojevskog, ali uzaludno.
Ne bojiš se Boga.
Živiš samo za aplauze i svoje snove.
Kad sjednem i počnem crtati,
što misliš zašto to činim?
Želim zaraditi nešto da odgojim dijete.
Anda, molim te.
Prestani. Ne želim slušati tvoje gluposti.
Svake noći dolaziš krepan, poludio si.
Nekada si mirisao,
a sada...
Ovo je ludo!
Andrei,
imamo dijete.
Ništa ti više nije važno?
Baš ništa?
Samo piće i kazalište.
To i imaš!
Sjajan čovjek. -Pokoj mu duši.
Imamo rusku votku iz njezine domovine. Bocu?
Ako imaš dvije, zapravo četiri... Platit ću ti 20-og kad sjedne plaća.
Da, imam. -Dobro.
Za našega momka!
Propadaš.
Ne želim te tješiti,
ali u usporedbi s onime što se događa na TV-u,
otkazivanje "Karamazovih" nije ništa strašno.
Dobio sam zapovijed:
"Ne laži djeci o Djedu Božićnjaku,
zamijeni ga ateističkim Djedom Mrazom
i neka pravoslavni Božić nestane."
To je rekao Ceausescu.
Počinjemo snimati u kolovozu.
Sad moramo posve ukloniti Djeda Božićnjaka.
Vani sniježi, ludo.
Budala upravlja budalastim narodom.
Zaslužili smo to jer ništa ne poduzimamo.
Evo, tvoj dar od Oane. -Od Oane?
Da.
Znao si što će reći? -Naravno.
Costache, oprosti zbog... -Nije važno, drago mi je.
Ne možemo više živjeti u ovakvom sranju.
Brišem prvom prilikom.
Ja ću ostati pa što bilo da bilo. -Bog neka ti pomogne.
Mlijeko. Zvao si, smjena odlazi.
Pričekajmo.
Kremlj počinje raditi. Posljednji čin. Spusti zavjesu.
Hvala.
Znaš da ne smiju napustiti veleposlanstvo?
Ako žele jesti, voze se autobusom.
Ako žele ženu, idu u kupaonicu.
Kao da su plaćeni da budu u zatvoru.
Hvala, druže.
Ku-ku.
Opet si pio?
Što je to? -Maslac.
I što još? -Što?
Dječja hrana za Tomu. -Dao si otkaz ili što?
Ne, ukrao sam kravu na putu kući.
Ovo su tvoje skice?
Da.
Predstava koju skupa postavljamo.
Sjajno.
Što dotakneš, oživi.
Uskoro ćeš uspjeti u Bukureštu i postat ćeš slavna.
Da, otići ću u Bukurešt, ali neću postati slavna.
Želim obitelj.
Koliko djece želiš?
Ne znam kakav bih otac bio.
Imaj vjere u sebe.
Budi točniji, nauči opraštati.
Da,
već imam više povjerenja.
Čuvaj se u tome velegradu.
Ovo je broj tete Muti u Bukureštu.
Bit ćemo isprva kod nje.
Puiuovo nalivpero.
Molit ću se za tebe. Za oboje.
Pomakni se malo, Muta. -Hladno mi je, hajde.
Iordache, tako. -Hoće li potrajati?
Dobro.
Pokaži Tomu! -Smiješi se.
Tako.
Samo malo.
Što radiš?
Znam da sam ti neodoljiv.
Hajde, Toma, neka mama dođe Djedici.
Sretan Božić, ljubavi. -Sretan Božić.
Sretan Božić, maleni. -Gle!
Tko pajki?
Ako želiš, neka trbuh ostane.
Ovako je savršeno.
Djedičini vilenjaci.
Sretan Božić. -Hajde, susjede.
Živjeli!
Ovo je od moga tasta.
Živjeli, slikajmo se.
Djeco, zapjevajte.
Zvijezda se diže, veliko otajstvo,
zvijezda sjaji i donosi veliku vijest.
"Sve najbolje! Sretna Nova godina!"
U povodu Nove godine,
rekao je drug Nicolae Ceausescu,
generalni sekretar Komunističke partije Rumunjske,
predsjednik SR Rumunjske.
Hvala. Sretna Nova godina.
Sretna Nova godina! Živjeli!
Sretna Nova godina. -Sretna Nova godina.
Sanjao sam san
u kojemu si tužna. Razumio sam tvoju šutnju.
I ugasio sam sjaj neba kako bi se odmorila,
a onda si zaboravila.
Ali ja te nisam ostavio u tami.
Ostavio sam ti mnogo zvijezda da ti svijetle.
Sad jedino što je ostalo
jest da te volim
i nadam se da barem danas...
Halo?
Sretna Nova godina, ljubavi.
Sanjao sam san u kojemu...
Halo?
G. Beldiman?
Sretna Nova godina!
Napokon si ovdje.
Smrzavam se i dosađujem.
Nije ti žena rekla?
Zvao sam te u vrijeme praznika.
Svašta se dogodilo.
Imam nešto za tebe.
Čuvao sam ih za tebe.
Dostojevski, obećao sam ti.
G. Beldinam, čarobnjak ste.
Ovo je tvoj božićni dar.
G. Beldiman...
... I božanstvo, dragi moj.
Nemam riječi.
Sjajno. -Pa...
Za vijeke vjekova, amen.
Toma je bio tako dobar dječak.
Hvala, majko.
Andrei, što je? -Nisi mi trebala dati.
Tvoj tata bi... -Umro je.
Mama,
otišao je, i to Bogu.
Pokušao sam je upotrebljavati.
Tata je otupio nalivpero.
A poslije sam shvatio zašto je pisao onako neuredno
u pismima koja sam primio.
Urezano je.
Uzmi ga.
Sigurnije je kod tebe.
Što mu se zapravo dogodilo?
Što mu se dogodilo?
Govorio je da je naša sloboda važnija od njegovih problema.
Bio je jako dobar.
Zapravo,
tajna služba ga je odvela.
I mnoge druge.
Gospodine, doveo sam ga.
Naprijed.
Druže Avram, drago mi je. Uđite, sjednite.
Oprostite, velika je gužva.
Znaš li zašto sam te pozvao? -Ne.
Iskreno, iznenadio sam se. Nikad nisam bio u miliciji.
Nikad nisi bio? Sva sreća.
Sjedni onamo.
Gdje je dosje?
Ovo je?
Kako si, maleni?
Nemoj ih više zadržavati.
Druže Avram,
bit ću iskren.
Nadam se da će nam pomoći.
Naišao sam na neke... Pankere.
Bave se umjetnosti.
Poznaješ li Oanu Condiescu, redateljicu?
Poznaješ je? -Da, po profesiji.
Glumio sam u jednom njezinu filmu na fakultetu.
Tijekom snimanja
jesi li...
Jesi li ga vidio ondje?
Ovu osobu.
Ne.
Ne žuri se, imamo vremena. Pogledaj.
Sigurno ga nisam sreo.
Radi na TV-u.
I snima.
Glumac si, zar ne?
Da, ne.
Nikad ga nisam vidio. Da, glumac sam.
Nisam dugo glumio.
Te noći kad si išao u redateljičinu kuću
i kad si otišao idućega jutra,
to je bilo zbog snimanja?
Jesi li u njezinu stanu vidio
slične slike?
Ne.
Sigurno?
Sigurno. Nisam ih vidio.
Pogledaj opet.
Ne. Nijednu.
Ovi gadovi...
Andrei, volim te.
Učini mi uslugu. -Uvijek.
Ostavi mi ključ ispod otirača.
Idi. -Idi.
Pokušao je...
Druže, kamo ideš? -Kući. Što je?
Idi drugim putom. Ovdje je zabranjeno. Idemo!
Andrei, što radiš ovdje? Idi!
19. lipnja 1987. g.
Oprosti im, Bože.
Ne znaju što čine.
Pozor! Stoj!
Zabranjeno je.
Ne mogu.
Pokušaj opet.
Imamo vremena.
Ne mogu i gotovo.
Udahni, sine. Možeš ti to.
Onda reci glasno: "Ja sam Andrei Avram i ne znam skijati."
Ja sam Andrei Avram i ne znam skijati. -Glasnije.
Ja sam Andrei Avram i znam skijati. -Tako.
Ja sam Andrei Avram i znam skijati. -Nastavi.
Uspjelo je.
Andrei, stani!
Čekaj me ondje.
Crkva se ruši.
Malena moja. -Dobar dan.
Drago mi je da si došao. -I meni.
Operi ruke. Idemo jesti.
Dođi s djedom.
Idemo u dvorište.
Što ti je?
Odveli su Puiua.
Nisam se usudila javiti telefonom.
Došla je tajna služba i odveli su ga.
O, Bože.
Dobro je da se Andrei nije probudio.
Želim ga ostaviti ovdje
i otići u Bukurešt. Želim više doznati.
Tko će ti reći?
Ne znam.
Zašto krastavac prelazi ulicu? -Zašto?
Jer je zeleno.
Cătălin! Tko je naivčina?
Otiđimo.
Cătăline! Jadniče! Tko je lud?
On je prometnikov unuk.
Kako se zoveš, seronjo?
Andrei. Avram.
Seronja mi je drugo ime.
Pogledaj ih! -Ovo je naša pruga.
Ako ih želite upotrebljavati, morate se suočiti s vlakom.
Shvaćate?
Sada, dolazi!
Seronjo, tko skoči, kukavica. -Nemoj se bojati, uz tebe sam.
Seronjo, šalio sam se. -Andrei! Trči!
Jesam vas!
Probudite se!
Probudite se, hajde.
Što radiš ovdje?
Andrei, iznenadio si me. -Bok, Tudore.
Avram iz moga filma. Želiš li ući?
Bok, ne. Htio sam nešto pitati.
Pitaj.
Pomozi mi. Želim dodatni posao kako bih...
Možeš li mi pomoći?
Constantin počinje nešto.
Pitat ću ga. -Sjajno, hvala.
Vidimo se, bok. -Da.
Sretno!
Drug Cranica. -Ovdje.
Drug Delimace. -Ovdje.
Drug Sterie Ciumete. -Ovdje.
Drugovi,
briljantnom pobjedom 6. rujna
legionarski pokret krenuo je kapetanovim putom.
Ne bojimo se susreta sa smrti.
Žrtva svakoga legionara
osigurava potpunu pobjedu pokreta.
Mrtvi nas gledaju i sude nam.
Njihova krvava žrtva traži žrtvu.
Rana za ranu, bol za bol.
Muka za muku. Grob do groba.
Tako ćemo pobijediti.
Hrabar je lik hrabar, Andrei.
Neću okolišati.
Darovit si. Tvoj portret Sime je...
Za željezničke šine koje su ostale paralelne.
Kako dobro pamtiš, Cătălin. Strašno sam se uplašio na šinama.
I ja za tebe.
Ovo sranje je Corăbioara.
Konobaru! -Da?
Kakva je ovo votka? -"Viborova".
Ovo je Corăbioara, prijevara.
Ne znaš što piješ? Seronje...
Lažeš mi u lice? -Smiri se, molim te.
Vjerojatno su pogriješili za šankom. Smiri se.
Dobit ćeš popust.
Nosi i ovo. Lopovi!
"Viborova".
Seronja!
Andrei?
Veliki uspjeh, savršeno glumačko ostvarenje.
Ali ne želimo da se naljute u ministarstvu ako mu damo nagradu.
Shvaćam, ali to je velika nepravda.
Dajmo mu nagradu "ex aequo".
Isključeno.
Da, to je velika nepravda.
Ali mi nagrađujemo glumca, a ne lik.
Jednom sam rekao: "Ne dolazi u obzir."
Ne mogu to prihvatiti.
Ne mogu prihvatiti.
Dobra večer.
Doviđenja.
Onda, dogovoreno. Potpiši.
I ovdje dolje.
Što je još tata donio Tomi?
Crtiće i pokusnog mišića.
Jesi li normalan, Andrei?
Trošiš novac na nepotrebne gluposti.
Samo nam je trebao miš!
Neću da moj sin odrasta gledajući bugarske crtiće.
Jesi li čula kako govore na ulici?
Bolje bugarski crtići nego da je mrtav.
Strop će nam pasti na glavu.
Tvoja sam žena i molim te da čuvaš ovu kuću.
Dosta. Idemo.
Tatice!
Razgovarao bih s Costacheom Vorvoreanuom, molim.
Oprostite, tko ga treba? -Andrei Avram.
Na ulazu sam u TV.
Pričekaj na autobusnoj postaji. -Dobro.
Mladiću, zanima te? -Što?
Na prodaju je. -Ne.
Bok, g. Avrame. -Bok, Andrei.
Costache nije došao na posao.
Nisam ti mogla reći telefonom.
Čula sam da su ga uhvatili na granici.
Našla sam ovo ispod njegova stola. Ne znam što ću s tim.
Hvala, bok.
"Odjel za masovnu kulturu"
Sigurno ga prepoznajete.
Znam da ste pomogli židovima da prodaju vrijedne stvari.
Znam i da dobivenim novcem
osiguravaju putovnicu za odlazak iz zemlje.
Ne poznajem vas dovoljno.
Što da kažem...
Teška su vremena.
I opasna.
Costache Vorvoreanu je uhićen.
Očistite dvorište.
Gadovi bi mogli doći ispitivati.
... U Temišvaru...
Ubili su ljude koji su izašli na ulice
da traže kruh i slobodu.
Slušajte: Temišvar, 17. prosinca 1989.
Anda, Muta! Anda!
Spava.
Počela je pucnjava u Temišvaru. Ima mrtvih, ranjenih.
Gdje je Anda? -Stoji u redu za meso.
Gdje si saznao?
"Slobodna Europa" javila je vijesti.
Čuo sam krike, pucnjavu, žene, djecu. Ne znam.
Ruska posla. Oni su upalili fitilj.
Gorbačovljeve ručice.
Halo?
Da, spava.
Ne, pusti. Idi kući.
Ole! Ole! Ole! Ceausescua više nema.
Anda!
Dođi!
Ceausescu je odletio.
Ubojica nas je ostavio. -Dolje Securitatea! Slobodni smo.
Dolje, dolje!
Sloboda! -Sloboda! Tiranin je pao.
Pobjeda!
Dolje Ceausescu!
Dolje komunizam!
Pobijedili smo!
Mene slikaš? Nismo na vjenčanju!
Gubi se!
Vode, dajte nam vode.
Vode?
Evo, voda s govnima!
Na sveučilištu se dogodio masakr.
Došli su tenkovima, ubijali su ljude.
Ujutro su uklanjali sasušenu krv šmrkom.
Sloboda.
Sloboda!
Ceausescu je pobjegao!
Da! Sloboda!
Pogledaj ovo.
Uplašila sam se za tebe. Što se dogodilo?
Sretan sam.
Nije ništa ozbiljno. Pao sam dok sam čekao mlijeko.
U gradu je ludnica.
Da, vidjela sam. Prikazuju stalno na TV-u.
Što radimo? Crtamo? Ne, dobro sam.
Iliescu, bivši komunistički vođa, govori nakon preuzimanja vlasti.
Što radite, generale?
Bila sam uzbuđena.
Polako. -Polako, polako.
Što ti se dogodilo? -Ništa.
Nisam mogao mirovati.
Gle, Iliescu opet govori. -Da.
Oni koji su nas dosad vodili, oštetili su KP.
Nadajmo se boljemu.
Nećemo ih se uskoro riješiti. Ako nas on bude vodio...
Taj je iz političke škole.
Dobri su, smješkaju se, obećavaju.
Ali skrivaju se iza svoje djece
i djece svoje djece. Razumiješ?
Andrei, tvoja je mama na telefonu.
Reci joj da se tuširam. Pitaj što želi.
Našli su Cătălinovo truplo. Gadovi su ga ubili.
Ne!
Prokleta politička policija.
Činite što želite.
Ali ovoga puta nećete!
Ako ne dovezete helikopter da nas odvede odavde,
umrijet ćemo s ovom djecom.
Bog nas zove jer smo nevini kao oni.
Predajte se, budale. Predajte se, odbacite oružje.
Ruke iznad glave! Izađite jedan po jedan.
Vojnici! Ne pucaj!
-Lezi, budalo.
Sveučilišni trg, Bukurešt, 1990.
"Prvo područje oslobođeno od komunizma"
Dolje komunizam!
Ovdje, na Sveučilišnom trgu,
svaki dan isti ljudi.
Naš je zadatak da se borimo, opiremo.
Vladina odluka da odbije dijalog s prosvjednicima,
s predstavnicima potpisnika proglasa.
Čestitam!
Bila sam sinoć na premijeri.
Dojmila me se scena s autobusom.
Je li istina da toga nema u romanu?
Pintilie je to ubacio.
Dogodilo se i u Temišvaru 1985.
Nadam se da će nam sada biti bolje.
Trebao bi biti ondje, na balkonu.
Ljudi će te slušati.
Slobodo, volimo te. Pobijedit ćemo ili umrijeti!
Što je ovo, g. Bebe? -Kako da znam! Bog zna.
Neki gadovi, ali ne iz našega kazališta.
Pod komunistima bio je mir i disciplina.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Dobro jutro, prijatelju. -Bok.
Slušaj me.
Nemam mnogo vremena. Moram juriti u ministarstvo.
Još imam nekoliko ispravaka u "Karamazovima"
i ponovno počinjemo s probom.
Savršeno.
Moraš biti miran, bistrih misli.
Odustani od Sveučilišnog trga.
Oni imaju većinu. Imaju sve.
Vidio si dolje. To je njihov odgovor.
Dakle, to je?
Dragi Bože!
Zar i ti? Nemaš ništa reći?
Bio bi to nepotreban rat. Moramo biti strpljivi.
Strpljivi?
Lako si prihvatio vođenje kazališta.
Ima li to smisla?
Dugo ćeš ga voditi. I to ima smisla.
Lako su ti zatvorili usta. -Kako to možeš reći?
Doveo sam te u ovo kazalište,
izvukao sam te iz slijepe ulice u kojoj bi trunuo.
Srami se.
Sram... Ja?
Dan, ti vodiš kazalište, a ne zatvor.
Prvi put u životu osjećam slobodu. Tako će i biti.
Dolje Iliescu!
Na ovome trgu
hrabrost neke djece srušila je Ceausescua na koljena.
Oni se nisu bojali smrti.
Njihova smrt nije bila uzaludna.
Preuzeli su vlast u uredima.
Ovdje smo da kažemo: "Dolje komunizam."
Dolje komunizam!
Mrtvi nas gledaju i sude nam.
Njihova žrtva traži žrtvu.
Nećemo otići odavde.
Idemo do kraja.
Slušaj, znaš što moraš učiniti.
Kupi broš ili lijep miris, kvalitetni.
Ali neka nije jako skup jer... Dobro...
Gle!
Gle seronju.
Da? Rekao sam ti kad... Dobro, hajde.
Slušaj! Iliescu ima nos.
Nepobjediv je.
Ondje je hrpa legionara. Pitam se tko ih plaća.
Kurve i ovisnici. -Točno, šefe.
Da! Ne!
Trebamo moćan članak. Dat ću ti cijelu prvu stranicu.
Stavi sliku seronje na cijelu stranicu.
Kratki tekst, neka bude jasan.
Nešto kao: "Legija Redivivus".
Ili još bolje: "Legionari žele preuzeti vlast."
Napiši što želiš, ali ovo ostaje:
"Legionari žele preuzeti vlast."
Idi, slobodan si.
Tavi, ako bude u redu, dobivaš bod.
Da, gospodine. -Jesi li oženjen? Nisi. Dobro.
I bolje da nisi.
Nećeš više dovoditi onu glupaču.
Dragi rudari, hvala vam
na brzom odgovoru.
Anda? Anda!
Da. Što je bilo? -Jesi li čula što se dogodilo?
Moramo ostati pozorni.
Idemo na TV da se obratimo narodu.
Muta, zašto govoriš francuski? Govori rumunjski
jer ne razumijem ništa.
Uvijek sam tako govorila. To mi je materinski jezik.
Ovoga puta imamo posla s fašistima...
Muta, što ti je?
George mi je poslao kartu. Bukurešt - Pariz, a onda New York.
Dolje fašisti!
Ovo su rudari.
Dolje fašisti!
Što radiš s nožem? Hoćeš me ubiti?
Trebamo doktora.
Moramo uspostaviti demokraciju.
Da, taksi.
... Za narod.
Pokušavaju minirati našu demokraciju.
Vojska mora pružiti stabilnost
i braniti tekovine naroda.
Ne smije ljenčariti
dok vandali čine zvjerstva protiv naroda.
Mi radimo, ne mislimo!
Obavijestite predsjednika da ćemo zapaliti autobuse.
Tako smo se dogovorili.
Dobro došli. Hvala.
0-1. Uđite u zgradu.
Siđite.
Plaćeni su dolarima.
Štakori van!
Otvori vrata!
Je li 0-1 ušao u zgradu?
Ovuda, momci.
Idite na balkon. U bijelome je.
Pretucite ga.
Mirel, on je legionar.
To si ti?
Živ ili mrtav?
Dobio si.
Što tražiš u susjedovu dvorištu?
Uznemiravaš javni mir.
Sjajno! Letio je.
Ubaci ga u auto.
Jesi li glupa?
Napravila si devet rendgenskih snimki pluća. Devet!
Tražili su da ga ubiješ? Reci!
Tako je rekao drug koji ga je doveo.
Devet rendgenskih snimki, glupačo!
Što da učinim?
Pita za tebe.
Toma te čeka.
Andrei!
Da?
U ime Oca, sada i u vijeke vjekova. Amen.
Živ sam?
Tako nekako.
Tko te doveo?
Zbunjen sam.
Nešto se događa.
Ne razumijem...
Mislim da sam izgubio...
Gadno su me udarili u glavu.
Udarili su me po tijelu.
Oprostio sam im jer sam izgubio razum.
Oče, čujem glas...
Svoj,
ali ne u ušima,
negdje u tijelu,
u srcu.
On zna.
"Nakon devet mjeseci"
Muta je otišla. -Što?
Muta je mrtva.
Tko je ondje? Pogledaj!
Toma?
Dođi gore!
Opet su nazvali iz kazališta.
Daj im znak.
Anda, njegov je oporavak zaista čudesan.
Nalazi pokazuju da... -Slobodno?
Da, naravno.
Poslijetraumatski gubitak sluha.
Zbog probušenog bubnjića.
Nećeš još dugo čuti na svoje desno uho.
Možda je to čudo.
Sad bolje spavaš?
Mnogo bolje. -Dobro.
Čudesno.
Okružen sam tugom kad te vidim ovako nemirnu.
Ti si iluzija, fantazmagorija,
bunilo bolesna čovjeka.
Mislim da sam lud.
Dragi moj, nisi.
Vrag sam i ništa ljudsko nije mi strano.
Odmah.
G. Andrei, paket s porte.
Hvala.
Što želiš?
Priroda je bila jača od njegove vjere.
Nije lako uništiti tisuće ljudi kako bi se jedan spasio.
Što je nagrada? Suočavanje s prokletstvima naroda.
Aljoša, što ti je?
Što te muči?
Smrt oca Zosime?
Pusti me.
Ljutiš se kao obični smrtnici?
Ti, anđele?
A sve zato što je starac počeo zaudarati na mrtvaca.
Misliš da je bio svet? Da više ne zaudara?
Vjerovao sam i vjerujem jer želim vjerovati.
Ljut si. Naljutio si se na dobrog Boga.
Počeo si se boriti s Njim.
Buniš se.
Ne bunim se protiv Boga.
Ne želim prihvatiti svijet kakvim ga je On stvorio.
Sve opraštam
i svakomu,
tražim oprost od svega i svakoga,
ne samo za svoja djela
nego za sve što su oni učinili.
Oče,
napustit ću manastir kako si želio.
Odlazim u svijet,
bit ću s narodom Božjim.
Ovaj je film posvećen svim redateljima.
1999. godine glumac je odabrao služiti Bogu.
Danas je otac u malom manastiru
koji nosi ime svetog mučenika Filimona
koji se smatra zaštitnikom glumaca.
1977. - 1987., "Mračno desetljeće". Naredbom diktatora Ceausescua,
u Bukureštu je 20 crkava i manastira bilo uništeno.
Većina je izgrađena prije više od 350 godina.
22. prosinca 1989. g.
nakon 12 sati Ceausescu je sišao s vlasti i odletio.
Bio je to vrhunac revolucije koja je odnijela 5203 žrtava.
1990., "Nulta godina". Danas, nakon 30 godina istrage,
broj žrtava po naredbi Iona Iliescua ostaje nepoznat.
MEDIATRANSLATIONS