Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Какво е това?
Списък с желания.
Като пристигнем, няма да имаме много,
но поне ще знаем откъде да започнем.
Ето затова я обичам!
С Т Ъ Л Б А
Коя е тази гара? - Не виждам табела.
Това са миньорите от урановата мина, госпожо.
Направи ми място!
Филмът е вдъхновен от действителни събития
Букурещ, Румъния, 1986 г.
Другарю директор, какво смятате за евентуалното бедствие?
Какво бедствие? - Експлозията -
в атомната електроцентрала в Чернобил.
Облакът иде право към нас.
Добро утро, маестро. - Добро утро, младежо.
Театърът има ли противоядрен бункер?
Сигурно вече не.
Май там държат декорите, разчисти ги!
Добре.
Удобно си седнал на трона.
Ще дойдеш ти да ми искаш бренди, умнико!
Добро утро. Как е техническият отдел?
Работим, маестро.
Това е новият административен директор на театъра -
другарят Константин Вишан.
Добре дошли в театъра ни!
Имахме голяма нужда.
Успех!
Олеле, той е сляп.
Сляп като прилеп!
Ето едно копие и за вас.
Другарю Чука взе едно за одобрение.
Имате връзки, онези горе ви обичат.
Докато чакаме писмено одобрение,
ще започнем репетициите за пиесата.
Здравей.
Да, вече съм в кабинета си.
Не се притеснявай.
Старите кучета са душили много задници.
Другарю Чука, вземате уроци по пиано ли?
Не аз, секретарката ми.
Другарю Кондиеску, ще бъда откровен с вас.
Не смятам, че роман на братя Карамазови
може да бъде адаптиран за сцена.
За мен е шок, огромно интелектуално предизвикателство
и голям успех.
И дискретното загатване на мистичния източник -
от което най се страхувах - беше удивително.
Особено казано от автентичен интелектуалец като вас,
е ласкаещо и успокояващо.
Признавам, много се притеснявах за одобрението.
Още няма одобрение.
Министърът... нашият нов министър искаше да е сигурен
и изпрати текста... - Нямам време!
Какво?
Нямам време, другарю.
Г-н Валериу,
приготвих супа с крутони и печено.
После. После.
Трябва да сме търпеливи...
Търпеливи...
"Следотърсачите" не е най-добрият уестърн -
влиза в стереотипите, които показва.
"Либърти Валанс" го превъзхожда...
Оана, кога ще снимаш? - Скоро. Ще ми помогнеш ли за звука?
Да.
Костаке!
Закъсня! Реших, че комунистите са те прибрали.
Успях да им се изплъзна. Донесох ти подарък.
Какъв? - Изненада за всички!
Дами, анонимни студенти или както там ви наричат другарите,
дано да сте били послушни, защото тук е... Дядо Коледа!
Ей, артистът, влизай!
Добър вечер на всички!
Побързай!
Хайде, всички насам!
Къде намери този несретник?
Гладуваше в телевизията. Започвай!
Трябваше да заобиколя чернобилския облак.
Носът на Рудолф засвети по-ярко...
Готин Дядо Коледа, нали? - Миналата година бе с къса коса.
Преспахме след едно прослушване в Пятра Нямц.
Дядо Коледа, чудесен си. Искаш ли нещо за пиене?
Да, писна ми от мляко и бисквити.
И помнете, че ви наблюдавам -
нощем ще влизам в сънищата ви и ще ги изтривам!
Точно сега ли?!
Да, мамо?
По това време? - Да, Оана, по това!
Дойде линейка и го откара в болница.
Татко е в болница. - Сърцето, нали?
Какво му е, мамо? - Падна на терасата.
Празнуването приключи ли?
Добре, после ще говорим.
Добре. Ако нямаш нищо против, ще остана тук.
О, не!
Картина на Виктор Браунер.
Автентична ли е? - Разбира се.
Мама много ще я хареса.
Знам. В чужбина струва много пари.
Бързо, шери, бързо!
Бързо! Бързо! - Да?
Сутрин не мога да чакам дълго. - Знам.
Добро утро. - Добро да е.
Хубавец си.
Става все по-зле.
Мисля, че е от мехура.
Червата са слабото място на семейството, Андрей.
Чуй!
Не, не тук. Горе.
Горе.
Май покривът е протекъл.
Обещавам да се погрижа.
Трябва да прекарваш повече време с нас.
Помниш ли какво ми каза във влака с миньорите?
Че ме обичаш, ще ме обичаш цял живот
и ако хората обичат и след смъртта, ще ме обичаш вечно.
Щом се върна, обещавам да оправя детската стая.
Да. Разбира се.
Обещавам.
Добре.
Аврам! Само исках да ти...
Казвай бързо! Много бързам.
Ще ми дадеш ли 200 леи?
Пуснали са захар и олио, пък искам да налея бензин.
Жената ако разбере, ще ме убие. А и децата ще идват...
Ще ти ги върна след месец. - Един месец!
Задължително.
Пиесата "Братя Карамазови" е одобрена.
Още се чака одобрение от горе.
За декорите - Драгош ще ви обясни всичко.
Мая отговаря за костюмите, както обикновено.
Сега - разпределението на ролите.
Аз ще поседна.
Фьодор Карамазов - старият баща...
Познайте!
Джордже, честито!
Най-сетне! - Я мълчи!
Браво, Джордже. - Каква изненада!
Нататък. Иван Карамазов - Александру Презан.
Браво, другарю!
Дмитрий - вторият син, който е женкар...
Определено е сред нас. - То се знае.
Следва един експеримент.
Смердяков - извънбрачният...
Хория Файнару. - Извинете...
Може ли да го играя ням?
Ще е най-забавната роля в живота ми.
Играй го както искаш, бездруго ще е драматично.
Сега - жените.
Катерина Ивановна - Диана Кантуняри.
Обичам те, млади Мареш!
Вземам я. - Грушенка - Ана Олари.
Малката Лиза... - Ако е гола, ще взема и нея.
Студентка първи курс... - Снимка?
Лидия Мокану. - Познаваме се.
Тя е на изпит и не можа да дойде.
А сега - голямата изненада.
Альоша Карамазов... - Пак аз.
Андрей Аврам.
Идва от провинциален театър...
Аматьор? - Засега е наш сътрудник.
Извикай го. - Андрей, ела, моля.
Ела, драги.
Вземи си текст. - Ела тук.
Нека всички да те видят.
Успех, млади човече!
Момент, моля!
Другарю Вишан, който не може да дойде днес,
ви кани на по чаша вино. Оригинално.
Чичо Джордже? Имаш жена, дете, слава - ти си щастлив човек.
Мила моя, щом казваш, че съм щастлив,
значи щастието вече си е отишло.
Следователно щастието не съществува.
Щастие...
Пия за актьорския състав.
Нямам съмнения в успеха на пиесата.
Нашият залог е самата душа на човечеството.
Карамазов задава фондаментални въпроси
за връзката на човек с Бог и с него самия.
Душите ви ще бъдат подложени на изпитание.
А Достоевски ни показва път,
трябва да намерим сили да го следваме.
Наздраве!
Как да не обичаш театъра?!
За щастието! - Видя ли, чичо Джордже?
Коя е най-голямата ти роля досега?
Като брой реплики ли?
Не, като важност.
Зависи кое е важно за теб. - За мен?
Знам ли. Да те аплодират преди финалния гонг.
Ти знаеш, Файнар.
Важно е онова, което Диана Кантуняри каже, че е.
Това е първото правило в един женски театър.
Младежо, не губи ентусиазма си.
Такава е тя - кучка, когато се чувства застрашена
или когато си търси заплаха.
Знам, че засега никой няма причина да ми се довери...
Доверие?
Бива си го! Доста увереност ще ти трябва в следващите месеци.
Здравейте! Дойдох.
Аз съм Андрей Аврам. - Прослушване за Тригорин
Здравейте. Млад и талантлив.
Как да го кажа...
Говорите за известност, щастие,
за светъл и интересен живот,
но за мен, простете, всички тези красиви думи са
като мармалад, който никога не ям.
Вие сте много млада...
Обърни се към публиката, драги!
Вие сте много млада и добра.
Случва се човек да има настойчиви мисли,
когато ден и нощ мисли за луната, например.
Аз имам своя си луна.
От Пятра Нямц ли е? - От провинцията.
Приятелите не се отнасят като...
Ще започна отначало. - Достатъчно.
Закъсняхте, а и забравихте някои реплики.
Мога повече! Знам, че мога! - И е много самонадеян.
Благодаря.
Но бях добър, нали?
Добър вечер! - Добър вечер.
Закъсня в театъра, закъсня за купона...
Поне е последователен. Сядай.
Андрей Аврам. - Анда. Приятно ми е.
Как е кракът след спъването? - Оправи се.
Твоят Тригорин беше великолепен. - Благодаря.
Щях да се радвам да кажеш, че е имало и по-некадърни от мен.
Познавам, че някой е добър, щом спра да рисувам.
Добре се справи, коментираха те.
Ти случайно ли беше там?
Не. - А защо?
Актриса ли си? - Нищо подобно.
Обичам костюмите, сценографията,
искам да опозная света, актьорите,
какво изпитват, как живеят, как се справят...
Дядо Коледа, тук ли се озова?
Андрей, дъщеря ми Оана.
Здравей отново. - Здравей.
Каква изненада! - И той го казал при раждането ми.
Само това успях да изрека.
Ела, седни да хапнеш.
Ела, скъпа.
Да ти кажа, паспортът ти беше одобрен.
Купи си букет, моля ти се!
Добро утро, маестро. - Добро утро, младежо.
Здравей! - Здравей.
Да започваме.
Андрей, първата ти реплика -
сцена 1, с Джордже.
Прескачаме частта преди... Започвайте.
Дойдох за благословията ви.
Искам да ида в манастир... - Андрей, седни!
Ако Джордже беше нервен, щях да съм притеснен.
Но в твоя случай няма проблем.
Точно той ще ми говори за емоции!
Започвай. - Дойдох за благословията ви...
Дойдох за благословията ви.
Искам да отида в манастир. Приеха ме да стана послушник.
Андрей, много е добре.
Джордже, искам да пресъздадеш образа
на сатир, женкар и алкохолик.
Хапни, правихме помен на мама.
Знам, че старец Зосима толкова те е впечатлил,
че искаш да станеш калугер. Това ли иска душата ти?
Добре, нямам какво да кажа.
Ще поемеш по монашеския път, тъй ли?
"На гроба на мама..." - На гроба на мама почувствах,
че това е желанието в сърцето ми.
Толкова приличаш на смахнатата си майка!
Хубаво е, че си като нея, и ми е жал за теб, Альоша.
Жал ми е и не знам дали ще ми повярваш,
но аз те обикнах, мило мое добро момче.
Поне ще можеш да се молиш за нас, грешните,
защото много грехове сме натрупали.
Не е възможно, след като се спомина, да не...
Достатъчно! Сега - малко смях!
... на небето, докато... - Малко смях!
Остави ме на мира, ако обичаш!
Питам те, откъде вземат куките, с които те повличат към Ада?
Да не ги правят в ковачница в отвъдното?
Казвам ти, ако няма куки, трябва да ги изобретят
за мене, твоя баща срамотник.
Иначе къде е правдата на тоя свят?!
Няма никакви куки!
Откъде знаеш, че няма?
Като поживееш в манастира, друга песен ще запееш.
Доброто ми момченце! Моят ангел!
Моят ангел от небето!
Андрюшенка, погледни ме, моля те се,
с ангелския си поглед.
Няма да играя като пред стена, като в задник!
Извинявам се, но претърсих навсякъде.
Намерих само от 50 вата и тази от 2000. Ей на, донесох я.
Браво, така се пести ток! - Ще свети към тавана.
Все едно! Освен това ще ни грее.
Къде отивате, момичета? - По магазините.
Протежето ти е малко скромно. - Бъди търпелива.
Не съм от търпеливите, но имам други добродетели.
Изчерви се от толкоз мръсотия.
Дойде ти повечко, нали?
Не се изчервих, задето тъй говориш или заради делата ти,
а защото съзнавам, че съм като теб.
Ти ли? Е, май попрекали.
Не съм. Изкачваме една и съща стълба.
Аз съм на най-долното стъпало, ти... - По-високо.
Ти си по-високо. Но когато стъпиш на първото,
не можеш ги изкачи наведнъж.
Добре ли беше? - Много добре! Продължавай!
Един сладолед, моля.
Благодаря.
Кажи ми, ако искаш нещо, а не просто да постоиш.
Първо, изхвърли сладоледа! - Да.
И затвори вратата.
Добър ден. - Добър ден.
Търся "Братя Карамазови".
Да речем, че ги намери. С какво се занимаваш?
Искам да бъда актьор.
Значи не си, но искаш да бъдеш. - Сам не знам.
И искаш да играеш Альоша.
Мисля, че да. - Не се оплаквай, Альоша.
Следиш ли ме?
Не мисля.
Може би. - Пошегувах се.
Познавате ли се? - Да. Нощем той е Дядо Коледа,
а денем се подготвя за актьор. Така ли е?
Лоша новина.
От "Пълни съчинения" са налични само томове 2 и 6.
Но има и добра новина.
Всички Карамазови са във втори том.
Г-н Бендиман, нищо ново ли няма за мама?
Ще й се обадя по-късно.
Младежо, болшевиките забраниха Достоевски.
Бояха се, че идеята за вярата ще се разпространи навсякъде.
Той беше на нивото на Данте и Шекспир -
златното поколение в литературата.
Ужас!
Получаваш едно кроше тук...
Ти се превиваш...
И се свличаш... Точно така.
Сега се изправи!
Ще помагаш, нали?
Знаеш ли...
През 18-и в. един старец с вредни навици заявил,
че ако Бог не съществуваше, щеше да бъде измислен.
И е истина!
Да, всички така казват - човекът е създал Бог.
Аз лично отдавна спрях да разсъждавам
дали човекът е създал Бог или Бог е сътворил човека.
Не казвам, че не приемам Бог - нищо подобно.
Казвам, че не приемам света, който Той е създал!
А ще ми кажеш ли защо не приемаш света Му?
Да! И за да ме разбереш по-добре,
ще ти разкажа забавна случка
от едно българско въстание срещу турците.
Представи си едно детенце.
Съвсем малко.
В ръцете на майка си,
която е вцепенена от страх,
заобиколена от турски войници, нахлули в дома им.
Според теб какво направили те?
До един се спуснали да залисват детето.
Кокорели се, правели физиономии,
плезели се...
Плезели му се... - Обърни се към него!
Плезели се... - Издавали смешни звуци...
Правели физиономии... - Приклякай, като балет!
... само и само да го разсмеят. И накрая успели.
Запушваш уши, не искаш да слушаш...
Детето прихнало да се смее. - ... защото знаеш историята.
Тогава един от войниците извадил пистолета си...
Извади го, сякаш е цвете! - Извадил пистолета,
насочил го към главата на детето.
Едната ръка - така,
на детето му харесва.
Детето се зарадвало, посегнало да го хване,
всички се смеели, дотук историята е хубава,
но онзи стреля, детето става на парчета,
вътрешностите му опръскват всички наоколо,
войниците изнасилват майката...
Затова трябва да започнеш отдалече, например:
един стар сводник от 18-и в. казал, че Бог не съществува.
Може и да е вярно.
Може и да е вярно, но не ме интересува!
Интересува ме само едно -
че светът е зъл!
И не го крещиш. Казваш го, показвайки колко усилия ти коства!
Светът е зъл!
Ще продължим утре.
Имам съмнения.
Не знам дали ще мога да изиграя ролята.
Уплашен си.
Някои актьори смятат, че ако си изрецитират репликите,
са изиграли ролята.
Но ти искаш повече.
Защо се страхуваш?
Защото...
Усещам я далечна от мен. - Усещаш, дръжки! Пардон.
Той се забави, да идем да проверим какво става.
Остави го! Той не обича да го наглеждат.
Още по едно, моля. Също и много вода и сметката.
Беше приятна вечер, господа. Благодаря ви.
Ние благодарим.
Да подишаме.
Маестро...
Трябва да спрете да пиете. - Да.
Като виното, с времето хората стават по-добри.
Или по-кисели.
Понякога стават на оцет.
Андрей, момчето ми...
Всички имаме грехове.
Но това не ни прави дяволи, разбираш ли?
Дай си възможност да бъдеш добър.
Маестро, на кой номер живеете?
Тук.
Сцена 23, дубъл 14. - Снимаме!
Идиот такъв, как допусна да се случи?!
По устав... - Майната му на устава!
Прав сте, другарю майор... - Спри!
Какво правиш, спиш ли?! Камерата снима, не спирай!
Извинявам се.
Трябваше да се възползвам и да те ударя по-силно.
Кога е изпитът ти за филма?
Ще го отложа.
Иначе ще е провален изпит. Първият ми.
Отивам с мама в Австрия.
Ще те видя ли пак?
Не си мисли глупости!
Отивам на почивка.
Бил ли си в чужбина?
Не. - Никога ли?
Какво искаш да ти донеса?
Ако наистина се върнеш...
Да. - Пакет истинско кафе.
Много ли е? - Не.
Задръж го, докато се върна.
Искаш ли?
Андрей...
Може да прозвучи глупаво...
Все пак ще го кажа.
Мисля, че се влюбвам в теб.
Ако искаме да споделим
радостта от раждането на нашия Бог Иисус Христос,
трябва да споделим и страданието Му.
Саможертвата Му на кръста.
Бог да е с вас!
Отец Неколау, добро утро.
Бог да ви благослови.
Казах ви за мъжа ми Андрей.
Той иска да поговори с вас. Само кажете кога.
Баща му е свещеник. - Енорийски свещеник?
Думитру Аврам. Имал е малка енория в планината, но е изгоряла.
Да, май съм чувал нещичко.
Андрей, поостани с отеца.
Предполагам, че баща ти е бил изповедникът на семейството.
Първото стъпало от стълбата.
Коя стълба?
По пътя ни към Рая
се учим да поправяме грешките си
на всяко стъпало, което изкачваме.
И така...
... ще се освободим от греховете
пред Бог.
Да. Смътно си спомням какво казваше баща ми...
Но още не знам какво да правя.
Моли се раждането на детето ти да е благословия.
И ако изпиташ нужда да поговориш с някого...
Добре, отче.
Скъпа майко,
имам много въпроси за татко, които искам да ти задам...
През следващите 18 месеца на задължителна военна служба
ще ядете, ще спите и ще серете само когато аз ви кажа!
Мирно!
Всъщност въпроси за живота на свещеника.
За изкушението,
за лъжите,
за омразата...
Писмо ли получи?
Не, старо е, от баща ми от Америка.
Мирно!
Ще се върна след пет минути и ще ви разгоня фамилията!
Аврам!
Тук аз командвам! Свършен си!
Долу! Лази!
Ти си нищожество, Аврам! Нямаш посока, нямаш съвест!
Бог е бил зает и е забравил да ти даде нещото "дисциплина".
Мирно!
Долу! Лази!
Мирно!
Долу!
Мирно! Лази!
... и много други въпроси, за да мога да разбера Альоша.
Моля те, изпрати това писмо."
Здравейте, маестро. - Дойде ли Валериу Кондиеску?
Току-що, но беше уморен. - Къде е?
Качи се горе.
Добро утро, маестро. - Добро утро.
Какво правиш? Броиш аплодисментите? - Да.
Ела тук.
Мислих за вчерашната репетиция с Дмитрий и ми хрумна нещо.
Все се оплакваш от Альоша.
Ще ти дам друга роля.
Обзема ме тъга, като те гледам угнетен.
Като че ли полудявам. Със сигурност полудявам.
Ти си само илюзия! Фантасмагория!
Халюцинация на един луд!
Аз съм дяволът и нищо човешко не ми е чуждо.
Вече няма емоция.
Научих се да се отдавам на всякакви удоволствия.
Например...
Харесва ми да ходя в турската баня
и да се къпя с търговците.
И със свещениците. Особено със свещениците.
Чудо!
Друго удоволствие, може би най-голямото,
когато ме обхване грозотата,
е да слушам изповедите.
Ще ти разкажа една.
Преди няколко дни едно чудно хубаво момиче,
с хубава кръшна снага
дойде да се изповяда на своя духовен наставник.
Тя коленичи,
изповяда се
и какво, мислиш, се случи?
Старецът се поддаде на изкушението
и я покани да се срещнат вечерта.
Какво е това?
Природата се оказа по-силна от религията.
Продължаваме със... Сцената със стълбата.
Андрей?
Андрей, викни линейка, зле ми е! - Ей сега.
Андрей! - Сега, сега!
Съседе, Анда ражда! - Да е жива и здрава!
Трябва да я закараме в болница. Няма нито линейка, нито такси.
Не мога, вече е неделя, карам само на четни дати.
Ще ми вземат лиценза. - Нищо, ще звънна на генерала.
Съседе, опрощавам ти заема! - Ей сега, да се преоблека!
Тръгвай! Остави чашата! Той идва!
Проклети пътища!
Много квича тази година, съседе. - Кой?
За прасето говоря. Тази година много квича.
Ще е голяма суша.
Гледай къде ходиш, бе! - Карай по-бързо!
Видя ли го тоя?
Спешен слушай! - Няма ток.
Носим фенери от колата. - Тя ражда!
Жената ражда, глупако!
Ето, светна. - Да ти се не знае...
Тежи 2,9 кг и е момче, докторе!
Музика!
Добър вечер. - Добър вечер.
Жена ми. - Съпругата.
Жена ми. - Г-жа Йордаке.
Жена ми. - Стефан.
Здравей, съседе. - Какво сте облекли?
Костаке? - Репетираме за младенеца.
Шоуто на Тома Аврам - син на Андрей и Анда.
Премиерата ще е в сградата с камбанарията зад мен.
А, в нашата църква!
Днес, вместо публика, са поканени Божиите ангели.
Не се притеснявайте, няма и да чуем хъркането на Томас.
Андрей, какво е това?
Стая без наемател.
Комунистите го арестуваха.
Затворник е и работи на канала. - Много тъжно.
Аз ще тръгвам, чакам обаждане от чужбина.
Довиждане.
Андрей, приготвям нещо, каквото още не си пил.
Коняк шприц.
Ей сега се връщам.
Колко още? Късно е, а и детето не заспива.
Всички се радват за нас. Поне ела да ги поздравиш.
Пияни са, утре нищо няма да помнят.
И е много задимено. - Но пък разбират от вино.
Когато започнат танците, ще ме викнеш ли?
Ето, това се казва дух!
Наздраве!
Коняк шприц за всички!
Как си? Още ли те е страх от ролята?
Трябва да ви призная нещо.
Момент на откровеност! Рядкост в театъра ни.
Права си.
За първи път чета романа "Братя Карамазови"
и ме обзе голям страх. - Чакай, четеш Достоевски?
Не. - Браво! И един съвет - недей!
Не чухте ли какво стана с момчето на Силвиу Балан?
Книгите на Фьодор го унищожиха.
Един ден се натоварил с пълните съчинения на Достоевски,
напуснал дома си и оттогава спи където намери,
обикаля кръчмите с "Достоевски" и проси за чаша водка.
Това прихваща от четене на книги. Хората така и не проумяха!
Това е Мареш. - Мареш!
Валериу Кондиеску е починал.
Закрепи го здраво в ъгъла!
Докараха ли го, г-н Бебе? - Да, вътре е.
Бог да го прости.
Бебе не се държи така!
Дай да ти покажа! - Тихо!
Как да спя, като не можете да го успокоите?!
Дай да ти помогна! - Не! Тихо, не плачи.
Пак ще кажеш, че съм пиян... Това е репликата, нали?
Пак ще кажеш, че съм пиян, само че не е вярно!
Защото аз не пия!
Аз се забавлявам! Тук нали имаше стол? Къде е?
Движи се!
Ти си ангел, Альоша.
Ти си ангел на земята, мило мое братче.
Вършил съм големи злини.
Опипвал съм праведни момичета с цялата си похот.
Търкалял съм се като свиня в тая кал,
тласкан от червея, навит в душата ми.
"Аз съм прокълнат." - Знам си текста!
Търкалял съм се като свиня в тая кал,
тласкан от червея, навит в душата ми!
Аз съм прокълнат, Альоша!
Всичко в мен е изродено!
Аз съм покварено животно!
Обаче знаеш ли какво?
Не съм чак съвсем непочтен.
Имам свой си бог. - Със смях! Шумно!
Смей се!
Смей се, докато той върви!
Виждам, че се изчерви.
Отвратен си, нали? Умори се от толкова мръсотия.
Музика! - За теб е прекалено, нали?
Изчервих се, защото съм същият като теб.
Ти? Как може да си като мен?!
С теб се качваме по една и съща стълба.
Аз съм на най-долното стъпало,
ти - най-горе.
Когато стъпиш... - "Дори да си стъпил."
Дори да си настъпил... - "Дори да си стъпил на стъпалото,
не можеш да стигнеш до горе наведнъж."
Дори да си стъпил на стъпалото,
не можеш да стигнеш до горе наведнъж.
Ами тогава не стъпвай, Альоша!
Че кой може да го направи?
Ти можеш ли?
Уви, не. - Замълчи, Альоша!
Мълчи, братчето ми, мълчи!
Грушенка... - "Никаквицата."
Грушенка - никаквицата, тя разбира от хора
и знаеш ли какво ми каза тия дни?
Че някой ден ще те изяде на една хапка, разбираш ли?
На една хапка, Альоша!
Достатъчно. - Ей, човече, по-леко!
Започна да ме...
Извинявам се, грешка. - Изчерви се!
Как да го направим?
Камбаната от сцената...
Другари, злото никога не идва само.
Отмениха "Карамазови". Нямаме одобрение за пиесата.
Ще обсъдим родни автори, трябва ни премиера.
Г-н Аврам, отбийте се при мен!
Смъртта му им е идеално извинение.
Г-н Вишан, трябва да знаете,
че онези никога не биха допуснали тази пиеса на сцена!
Може да сте сигурен!
Това не беше хубаво, деца.
Имам да ви кажа две неща. Днес не всички новини са лоши.
От утре официално сте наш колега
и ви издействах регистрация в Букурещ.
Утре в 12 ч. трябва да се явите по телевизията
и да рецитирате новогодишна поема.
Цялата страна ще ви гледа, президентът също.
Не мога. Не умея да рецитирам, така и не се научих.
Разбирам.
Знаех си, че си гад.
Напусни!
Г-н Валериу остави за вас този плик с премията си.
Благодаря.
Актьорът не е на разположение заради смърт в семейството.
Ще намерим някой друг.
Да.
Опашката за какво е? - За памук за жените.
Студено ми е, ужасно студено!
Замръзвам! Почти полунощ е...
Нощем кралят будува, пие и гуляе...
Какво правиш тук? - Оставете го!
Продавам поезия, другарю. И аз плащам за сергия.
Нощем кралят будува.
Той пие, гуляе,
танцува лудешки и щом изпие...
Ей, луд ли си? - Не, другарю, излекуван.
Щом изпие поредна чаша вино, забиват барабани,
оркестърът гръмва...
Имаш писмо, шери.
Благодаря.
Донесох мляко. - Много мило.
Министерство на вътрешните работи Букурещ
Хапни, вкусно е.
Погледни се в огледалото! Ти ли си това?
Не е късно да се спасиш, имаш талант -
нещо, за което другите мечтаят.
Имаш семейство, здраво тяло...
Нищо че не се отнасяш добре с него.
Имаш белези по лицето кален си... С кого си се бил?
Андрей? Андрей!
Вече си баща. Трима сме и сме здрави.
Винаги сам си търсиш пътя, това го разбирам, но и ти разбери -
отмениха пиесата, срязаха актьорските заплати наполовина,
актьорите се изхранват от радио и телевизия.
Напразно четеш Достоевски - нямаш страх от Бога.
Живееш заради аплодисментите и мечтите си!
Когато рисувам, според теб защо го правя?
Да изкарам пари за детето си... - Анда, моля те.
Повече не ми се слушат глупости.
Всяка вечер се прибираш пиян.
Някога се прибираше ухаещ на парфюм,
а сега - с белези по лицето.
Ти си луд!
Имаме да отглеждаме дете!
Вече нищо ли няма значение за теб?
Абсолютно нищо?
Само алкохолът и театърът?
Твои са си!
Велик човек! - Да почива в мир.
Имаме руска водка, директно оттам. Бутилка?
Ако имаш две... Не, четири. Ще ти ги платя на 20-и на заплата.
Имам. - Добре.
За момченцето ти!
Очевидно е, че потъваш.
Такива работи стават в телевизията,
че отменянето на пиесата е песен!
Получих следното нареждане:
"Не лъжете децата с Дядо Коледа.
Заменете го с атеиста Дядо Мраз,
и православната Коледа да изчезне!"
Така наредил Чаушеску.
Снимаме празничната програма още от август.
Сега трябва да заличим Дядо Коледа.
А зимата си дойде. Луда работа.
Дебил управлява дебилен народ.
Заслужаваме си го, защото нищо не правим.
Това е за теб. Подарък от Оана.
От Оана? - Да.
Знаеше ли, че ще останат там? - Разбира се.
Костаке, извинявай за... - Вече е без значение. Радвам се.
В тая помия не се живее.
Махам се при първа възможност.
Ще замина на всяка цена. - Бог да е с теб!
"Млякото". Смяната си тръгва.
Да почакаме.
Кремъл се задейства. Последно действие. Завеса.
Забранено им е да напускат посолството.
Ако искат да ядат, ги извозват с автобус,
ако искат жена, отиват в банята...
Плащат им да са затворници.
Благодаря, другарю.
Здравей.
Пак ли си пил?
Какво е това? - Масло.
Масло и... - И какво?
Сухо мляко за Тома. - Да не си сменил работата?
Не, по пътя обрах една крава.
Тези скици твои ли са?
Да. От пиесата, която правим.
Супер. Всичко, което докоснеш, оживява.
Скоро ще отидеш в Букурещ и ще станеш известна.
Наистина ще отида, но не искам слава.
Искам семейство.
Колко деца искаш да имаш?
Не знам какъв баща ще съм.
Трябва да си по-уверен,
по-точен, да се научиш да прощаваш...
Да. Вече съм по-уверен.
Гевреци със сол и с дупка... - Пазете се в големия град.
Номерът на леля ми в Букурещ.
На първо време ще живеем при нея.
Писалката на Пую.
Ще се моля за вас. И за двама ви.
Помести се, Муца! - Премръзнах.
Така, Йордаке... Идеално.
Покажи Тома! - Той се смее.
Андрей! - Момент!
Какво правиш? - Не можеш да ми устоиш.
Хайде, Тома, мама да се приближи до Дядо Коледа.
Честита Коледа, обич моя. - Честита Коледа!
Честита Коледа, малкият.
Кой спи?
Ако искаш, ще задържим шкембето.
Идеален си! - Елфите на Дядо Коледа!
Хайде, съседе! - Наздраве, наздраве!
Тази е от тъста. - Подредете се за снимка!
Хайде, деца, пейте!
Честита Нова година, с най-добри пожелания!
По случай Новата година говори другарят Николае Чаушеску -
ген. секретар на румънската компартия
и президент на Социалистическа република Румъния.
Благодаря. Честита Нова година!
Наздраве!
Честита Нова година!
Сънувах нещо.
Видях те толкова тъжна, че разбрах мълчанието ти.
Изключих блестящото небе, за да можеш да си починеш.
Ти забрави тъгата,
но не те оставих на тъмно.
Оставих много звезди да ти светят.
Сега искам само да ти кажа,
че те обичам
и се надявам, че поне днес...
Ало?
Честита Нова година, обич моя.
Сънувах, че...
Ало?
Г-н Белдиман?
Честита Нова година! - Честита, честита!
Най-сетне дойде!
Студено ми е и ми е скучно.
Жена ти не ти ли предаде?
Звънях ти по празниците.
Много неща се случиха.
Имам нещо за теб.
Пазя ти ги от известно време.
Достоевски. Бях ти обещал.
Вие сте вълшебник!
А това е коледният ти подарък.
Г-н Белдиман... - Божественост в картини, драги.
Нямам думи.
Прекрасно!
Сега и навеки, амин.
Тома е такова добро дете!
Благодаря, майко.
Андрей, какво има? - Не биваше да ми я даваш.
Баща ти ще...
Баща ми е мъртъв, мамо.
Той си е тръгвал само веднъж, и то за да иде при Бог.
Опитах се да пиша с нея.
Татко е изтъпил писеца.
Чак след време осъзнах защо са разкривени буквите
в писмата, които получавах.
Като издълбани.
Задръж я.
Пази я!
Всъщност какво стана с него?
Какво стана с него?
Повтаряше, че свободата ни е по-важна от проблемите му.
Беше прекалено добър човек.
Всъщност... Отведоха го от Секуритате.
Заедно с много други.
Доведох го.
Влез!
Другарю Аврам, приятно ми е. Влезте, настанявайте се.
Прощавайте, малко е претъпкано.
Нали знаете защо ви извиках? - Не, не знам.
Много се изненадах. Никога не съм бил в милицията.
Никога не си бил в милицията? Браво на теб!
Седни ей там!
Къде е папката? Тази ли е?
Как си, малкият?
Не ги дръж повече, пусни ги!
Другарю Аврам,
ще бъда откровен с вас,
дано това ни помогне.
Попаднах на един хулиган,
който търгува с произведения на изкуството.
Познавате Оана Кондиеску - режисьорката, нали?
Познавате я. - Срещали сме се. По работа.
Играх в неин учебен филм. Само толкова.
По време на снимките
най-случайно
да сте виждали ето този човек или да сте се запознавали?
Не. Не съм.
Не бързайте, имаме време. Погледнете!
Със сигурност не го познавам.
Работи в телевизията.
И той снима.
Вие сте актьор, нали? - Да. Не.
Не, никога не съм го виждал. Да, актьор съм.
Но скоро не съм играл.
А когато отидохте в дома на младата режисьорка
и си тръгнахте на сутринта,
беше по работа, нали?
Случайно да видяхте в дома й...
... тези картини?
Не.
Сигурен ли сте?
Сигурен съм. Не съм ги виждал.
Погледнете пак.
Не. Не съм ги виждал.
Ама че негодници!
Андрей, обичам те.
Ще ми направиш ли услуга? - Каквото поискаш.
Ще ми оставиш ли ключа си под изтривалката?
Продължавай. - Не спирай.
Другарю, къде отиваш? - Прибирам се. Какво става?
Заобиколи! Оттук не може.
Андрей, какво правиш тук? Прибирай се!
19 юни 1987 г.
Прости им, Господи.
Те не съзнават какво вършат.
На място, спри!
Забранено е!
Не мога!
Опитай пак. Имаме време.
Не мога, и точка по въпроса!
Дишай, сине. Ще се справиш.
Извикай силно: "Аз съм Андрей Аврам и не мога да карам ски".
Аз не мога да карам ски! - По-силно!
Аз не мога да карам ски! - Още по-силно!
Аз мога да карам ски! - Точно така!
Аз мога да карам ски! - Тогава тръгвай!
Получи се.
Андрей, спри!
Чакай ме там!
Църквата гори!
Момчето ми! - Добър ден.
Радвам се, че дойде. - И аз.
Иди си измий ръцете, ще ядем.
Ела с дядо.
Да идем в градината.
Какво ти е? - Отведоха Пую.
Боях се да ти кажа по телефона.
Секуритате го отведоха. - Господи!
Добре че Андрей не се събуди.
Ще ви го оставя и се връщам в Букурещ да науча повече.
Кой ще ти каже?
Не знам.
Защо краставицата пресича?
Защото е зелено.
Каталин, кой е тоя?
Да се прибираме. - Попитах нещо, тъпчо!
Кой е тоя? - Внук е на стрелочника.
Как се казваш, смотан?
Андрей Аврам, но можеш да ми викаш "смотан".
Тези релси са наши.
Ако искате да ги ползвате, трябва да легнете под влака, ясно?
Бързо, влакът идва!
Който мръдне, е шубе!
Не се страхувай, Каталин, с теб съм.
Смотан, аз се пошегувах! - Андрей!
Бягай!
Изиграх ви!
Събудете се всички!
Събудете се! Събудете се!
Събудете се!
Стига сте спали!
Събудете се!
Събуди се, народе!
Събудете се!
Какво правиш тук?
Андрей, каква изненада! - Здравей, Тудор.
Аврам от филма ми. Ще влезеш ли?
Не, само да те попитам нещо. - Разбира се.
Виж, Тудор...
Помогни ми! Трябва ми работа. Като статист дори, все едно.
Можеш ли да ми помогнеш? - Май Константин започва нещо.
Ще говоря с него. - Идеално! Благодаря ти.
Довиждане.
Успех!
Другарят Караника. - Тук!
Другарят Делимаче. - Тук!
Другарят Стерие Чумете. - Тук!
Другари,
след блестящата победа на 6 септември
движението направи решителна крачка по избрания път!
Нас смъртта не ни плаши!
С всяка саможертва на легионер
сме все по-близо до пълната победа на движението!
Мъртвите ни гледат и ни съдят!
Тяхната саможертва изисква саможертва!
Рана след рана, болка след болка,
мъчение след мъчение, гроб след гроб -
така печелехме битки досега, така и ще победим!
Персонажът ти е смел като теб.
Ще го кажа направо -
много си талантлив и пресъздаде Сима блестящо.
За релсите, които останаха успоредни.
Помниш, Каталин. Много ме беше страх на релсите.
И аз се страхувах - за теб.
Този боклук е "Корабиоара". - Келнер?
Каква е тази водка? - Полска "Виборова".
Това е "Корабиоара", измамнико.
Не разпознавате какво пиете! Тъпанари!
Лъжеш ме в очите?! - Само спокойно!
Станала е грешка на бара. Успокойте се.
Ще ви направим отстъпка.
Вземете си кърпата! Обирджии!
"Виборова", а? Кретен!
Андрей?
Това е голям успех,
безупречно актьорско изпълнение.
Но награждавайки го, ще ядосаме онези в министерството.
Разбирам, но е голяма несправедливост.
Да го наградим екс екво. - Изключено!
Признавам. Наистина е много несправедливо.
Но ние награждаваме актьора, не персонажа му.
Казах вече - изключено!
Не мога да го приема.
Не мога!
Приятна вечер. - Довиждане.
Е, разбрахме се.
Подпишете!
Подпишете и на долния ред.
Какво донесе татко на Тома?
Лабораторна мишка.
Ти на колко си години да харчиш пари за глупости?!
Само мишка ни липсваше!
Не искам детето да расте само с български филмчета.
Ще започне да бърка думите.
Поне ще е жив, а не мъртъв, след като таванът падне отгоре ни!
Щом още сме семейство, погрижи се и за къщата!
Хайде стига, ела.
Тати!
Извинете за безпокойството, търся Костаке Ворвореану.
Кой се обажда? - Андрей Аврам.
На портала на телевизията съм.
Чакайте ме на автобусната спирка. - Добре.
Младежо, искате ли го? Продава се. - Не.
Здравейте, г-н Аврам. - Андрей.
Костаке не е идвал на работа от известно време.
Не можех да ви го кажа по телефона.
Чух, че са го заловили, докато минава границата.
Това беше под бюрото му.
Не знам какво да правя с него. Благодаря и довиждане.
Дирекция "Медийна култура"
Костаке!
Знам, че я разпознавате.
Спокойно. Помагате на евреите, продавайки ценните им вещи.
Знам също, че с получените пари
си купуват паспорт, за да напуснат страната.
Почти не те познавам.
Какво да ти кажа?!
Живеем в трудни времена.
И опасни.
Арестували са Костаке Ворвореану.
Разчистете си "двора".
Предполагам, че ще дойдат да ви разпитват.
... в Тимишоара
стрелят по хората, излезли на улицата
да искат хляб и свобода.
В Тимишоара, днес, 17 декември 1989 г.
Анда! Муца!
Къде сте?
Детето спи. - В Тимишоара стрелят по хората.
Има мъртви, ранени...
Къде е Анда? - Отиде да се реди за месо.
Къде го чу? - По радио "Свободна Европа".
Чух писъци, картечници... Жени, деца...
Това е дело на руснаците, те са запалили фитила.
Горбачов има пръст.
Ало?
Да, спи.
Нищо, остави, прибирай се.
Оле, оле, оле, Чаушеску го няма вече!
Анда, ела!
Ела да видиш!
Чаушеску е избягал!
Убиецът ни остави!
Долу Секуритате! Свободни сме!
Долу! Долу! Долу!
Свобода! - Свобода! Тиранинът падна!
Победа!
Долу Чаушеску! Долу Чаушеску!
Долу комунизма!
Мен ли снимаш?! Да не си на сватба!
Качвай се!
Вода! Дайте ни вода!
Вода ли искате?
Ето ви вода! Вода с лайна, това заслужавате!
При университета стана клане.
Дойдоха с танкове, убиваха хора.
На сутринта отмиха с маркучи засъхналата кръв.
Свобода! Свобода!
Чаушеску избяга!
Свобода!
Виж какво ти нося.
Така се страхувах!
Какво стана? - Щастлив съм!
Драскотина. Паднах на опашката за мляко.
Градът ври и кипи. - Знам, предават го по телевизията.
Какво правиш, рисуваш ли?
Какво правиш, генерале?
Твърде много се развълнувах.
Леко! - Добре, добре.
Какво ти се е случило? - Нищо.
Не можех да стоя безучастно.
Виж, Илиеску пак говори.
Досегашните опетниха компартията...
Дано дойдат по-добри.
Скоро няма да се отървем от тях. Ако този ще ни управлява...
Този е от комунистическата школа.
Усмихват се, обещават,
но се крият зад децата си
и зад техните деца, разбираш ли?
Майка ти е на телефона. - Кажи й, че се къпя. Какво има?
Намерили са трупа на Каталин. Негодниците са го убили.
Не! - Не!
Проклета тайна полиция!
Правите каквото си искате!
Но не и този път!
Ако не ни осигурите хеликоптер,
ще умрем заедно с децата!
Бог ни събра, защото сме невинни като тях!
Предайте се, идиоти такива!
Предайте се! Хвърлете оръжието!
Ръцете - на тила! Излезте един по един!
Войници! Не стреляйте!
Не стреляйте! - Залегни! Залегни, идиот такъв!
Университетски площад, Букурещ, 1990 г.
Първата зона, свободна от комунизъм!
Долу комунизма! Долу комунизма!
Тук, на Университетския площад, всеки ден ще има хора.
Мисията ни е да се бием,
да се противопоставим...
Правителството отказа диалог с демонстрантите,
с представители на Тимишоарската прокламация.
Поздравления!
Снощи бях на премиерата на филма.
Много ме впечатли сцената с автобуса.
Вярно ли е, че нея я няма в романа?
Пинтилие я включи, но е реална.
Наистина се е случило, също в Тимишоара, през 1985 г.
Надявам се, че вече ще живеем по-добре.
Мястото ви е горе, на балкона.
Хората ще ви слушат.
Обичаме те, свобода! Искаме или победа, или смъртта!
Какво е станало, г-н Бебе? - Откъде да знам!
Някакви хулигани, но не от нашия театър.
При комунистите имаше ред и дисциплина!
Добро утро! - Добро утро.
Добро утро, приятелю. - Здравей.
Изслушай ме. Нямам много време, бързам за министерството.
Ще направя няколко корекции на "Карамазови"
и отново започваме репетициите.
Идеално!
Искам те... спокоен,
с бистра глава...
Не ходи на Университетския площад!
Имат мнозинство, имат всичко!
Видя долу - това е техният отговор.
Това ли било?
Боже мили!
И ти ли? Само това ли ще кажеш?
Бездруго ще е безсмислена война. Трябва да сме търпеливи.
Търпеливи?!
Но прие да си директор на театъра.
Това има смисъл, така ли?
И ще си директор дълго. Това също има смисъл.
Лесно ти затвориха устата. - Защо говориш така?
Аз те доведох в този театър,
аз те измъкнах от дупката, където щеше да се затриеш!
Засрами се!
Да се... засрамя?!
Дан, ти ръководиш театър, не затвор!
За първи път се чувствам свободен, и така ще остане!
Долу Илиеску! Долу Илиеску!
Смелостта на хората на този площад
свали Чаушеску на колене!
Тях смъртта не ги плашеше!
Но саможертвата им беше напразна.
Властта отново беше завзета!
Тук сме, за да заявим ясно: "Долу комунизма!".
Долу комунизма! Долу комунизма!
Мъртвите ни гледат и ни съдят!
Тяхната саможертва изисква нови саможертва!
Няма да спрем тук!
Ще извървим пътя докрай!
Знаеш какво да правиш -
купи брошка или някой хубав качествен парфюм,
но да не е скъп, защото... Добре, хайде.
Да видим...
Виж го тоя глупак!
Да? Казах ти кога да... Добре, добре.
И така, Илиеску има нюх.
Той е непобедим.
Тази шайка подстрекатели... Интересно кой ли им плаща.
Курви и наркомани! - Да, шефе.
Да! Не!
Трябва ни силна статия. Давам ти цялата първа страница.
Сложи снимката на тоя на цялата страница!
По нея - кратък текст, но ясен.
Например "Новият легион".
Или не, ясно послание - "Легионерите искат да вземат властта".
Пиши каквото щеш, но това, за легионерите, да остане.
Тръгвай, свободен си.
Тави, ако мине добре, ще бъдеш награден.
Ожени ли се? Не? Хубаво си решил.
Няма да ни водиш оная, да й плащаме за нищо.
Скъпи миньори, изказвам ви благодарността си ,
че откликнахте толкова бързо. ..
Анда? Анда!
Какво има? - Трябва да сме нащрек.
Трябва да отидем в телевизията и да се обърнем към хората.
Защо говориш на френски? Говори на румънски, не ти разбирам.
Винаги така говоря. Това е майчиният ми език.
Имаме си работа с фашисти...
Какво ти е?
Жорж ми изпрати билет.
Букурещ - Париж, а оттам - Ню Йорк.
Долу фашистите!
Това са миньори...
Защо ти е този нож? Искаш да ме убиеш ли?
Ще извикам лекар. - Трябва ни истинска демокрация...
Извикай такси! - Истинска демокрация за народа!
Тези елементи се опитват да подкопаят нашата демокрация.
Армията трябва да осигури стабилност
и да защити постиженията на народа.
Не бива да гледаме безучастно
тези вандали и варваршината им срещу народа.
Ние работим, не мислим! Работим, не мислим!
Кажете на президента, че ще подпалим автобусите.
Следваме инструкциите. - Добре дошли! Благодарим ви!
Първи отряд, влезте в сградата!
Слизайте!
Всички вътре са платени с долари!
Изгонете плъховете, спасете ни!
Разбийте вратата!
Влязоха ли в сградата?
Насам, момчета!
На балкона е, облечен е в бяло.
Пребийте го от бой!
Мирел, това е легионерът.
Ти ли си този?
Жив или мъртъв?
Глобявам те. Кажи, каква работа имаш в съседския двор?
Нарушаваш обществения ред.
Браво! Видях го да пада!
Натоварете го!
Ти идиот ли си?
На колко включи рентгена, на девет ли? Идиотка!
Какво, искаш да го убиеш ли?!
Така ми каза другарят, който го докара.
Девет! Идиотка!
Какво да правя?
Той пита за теб.
Тома те чака...
Андрей!
Да?
В името на Отца, Сина и Светия Дух... Амин.
Жив ли съм?
Може да се каже.
Кой ви доведе?
Объркан съм.
Нещо се случва...
Не разбирам...
Мисля, че съм загубил...
Удряха ме силно по главата...
Удряха тялото ми...
Простих им, защото загубих разсъдък.
Отче, чувам глас...
Моя глас.
Но не в ушите,
а някъде в тялото,
в сърцето. - Той знае.
Девет месеца по-късно
Муца си отиде. - Какво?
Почина.
Я да видим кой е тук?
Шери! Шери!
Хубавото ми момче...
Тома?
Прибирай се!
Пак звъняха от театъра.
Поне им се обади.
Анда, възстановяването му е... истинско чудо!
Изследванията... - Може ли да се обличам?
Да, разбира се.
Имате загуба на слуха
заради перфорация на тъпанчето.
Означава, че дълго време няма да чувате с дясното ухо.
Може би наистина е чудо.
Вече по-добре ли спите?
Много по-добре. - Чудесно.
Чудо!
Обзема ме тъга, виждайки те толкова покрусен.
Ти си илюзия! Фантасмагория!
Халюцинация на един луд човек.
Мисля, че съм полудял.
Не си луд, драги мой.
Аз съм дяволът и нищо човешко не ми е чуждо.
Ей сега!
Имаше пакет за вас на портала. - Благодаря.
Какво да се прави?
Природата надделя над вярата му.
Не е лесно да унищожиш хиляди, служейки на един.
Каква е наградата?
Да приемеш човешкото проклятие!
Альоша, какво ти е?
Защо си потиснат?
Заради смъртта на стареца Зосима?
Остави ме на мира! - Вече се гневиш като простосмъртен?
Ти ли, ангеле?
Нима само за това, че старецът взе да се вмирисва?
Наистина ли вярваше, че ще започне да върти чудеса?
Вярвах и вярвам, защото искам да вярвам!
Гневен си. Гневен си на добрия Господ Бог.
Сърдит си на своя Бог.
Бунтуваш се.
Не се бунтувам срещу Бог.
Отказвам да приема света, който Той е създал! Само толкова!
Прощавам всичко.
На всички.
Поисках прошка от всичко и от всекиго,
Не само за стореното от мен,
но и за чуждите прегрешения.
Бащице Зосима,
както ми заръча, ще напусна манастира.
Връщам се в шумния свят.
Ти ми каза да отида при хората.
Филмът се посвещава на всички творци
През 1999 г. актьорът избира да служи на Бог
в манастирче, носещо името на Св. мъченик Филимон,
който актьорът счита за свой покровител.
1977-1987 - Мрачното десетилетие. По заповед на диктатора Чаушеску
в Букурещ са разрушени 20 църкви, повечето на над 350 години.
На 22 декември 1989 г. Чаушеску напуска властта и бяга.
Кулминационна точка на революцията с 5203 жертви.
Днес, след 30 г. разследване, все още не се знае
броят на жертвите на миньорите, извикани от Йон Илиеску.
Превод ПОЛИНА НИКОЛОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО