I tidligere episoder:
Det er meg du ringer når 112 ikke funker.
-Jeg må ha utlignet noe. -Melody er en veldig gammel venn.
Hva er planen?
Hvordan går det? Nyter du å være død?
Det er blitt kjedelig etter fem år under jorden.
Hjelp meg med å leve igjen, Rob.
-Jeg er snut. -Din tid vil komme.
Akkurat nå er det min tur.
Så du er borgerverneren alle snakker om?
Jeg tror oppdraget ditt nettopp tok slutt.
Jeg bifaller ikke metodene dine.
Men jeg vil se gjennom fingrene med dem. For nå.
Glad for å hjelpe til.
Det som skjedde med Delilahs venn, var fælt.
Det siste Jason gjorde før han ble skutt, var...
..å snu seg mot meg og smile.
Kom igjen. Slutt. Vær alvorlig. Greit. Første år er papir.
50-yardslinjen? Ikke snakk om! Herregud.
-Jeg elsker deg. -Gratulerer med bryllupsdagen, skatt.
Greit. Hvis vi skal gjøre dette nå, så har jeg noe til deg.
Vær så god.
Herregud.
Ella! Ella!
Hjelp! Noen må hjelpe meg!
Spanderer du kaffe på meg? Den var ny. Hva vil dette koste meg?
Jeg var bare vennlig. Hvordan var oppdraget?
Jeg var jo på ferie, sa jeg.
Ja da. Og de syriske skolebarna befridde bare seg selv.
Kan du ikke si hva jeg gjør her, nå som du har bestukket meg?
Jeg har et problem. Har du hatt en agent som måtte forsvinne?
-Jeg mener for godt. -Noen stykker.
-Har du prøvd å hente tilbake en? -Én gang.
-Gikk det bra? -Hvor langt ute i kulden er de?
Nord for polarsirkelen. Jeg har lett etter en vei, men...
Etter det jeg har lært, er det iblant ingen vei tilbake.
Nyt kaffen.
I en ny skyting ble tre drept. Politiet ser ingen sammenheng nå.
Jeg syns jeg har et åpent sinn, men det der er bare dumt.
-Mamma? -Nei. Meg først.
-Hva skjer? -En skyting til.
Den tredje på tre dager. Nå er alle i byen redde.
Bortsett fra hun her, som vil gå ut og vanke med vennene sine.
Én venn. Jeg skal bare hjem til Tiffany.
-Jeg skal avslutte et fysikkprosjekt. -En snikskytter dreper tilfeldige!
-Får jeg snakke nå? -Det får du.
Takk. Jeg trenger bare å være hos Tiffany i noen timer.
-For å gjøre lekser? -Ja, og kule'n. Notatene våre er der.
Det er 8,8 millioner mennesker i byen og bare én snikskytter.
Sannsynligheten er ganske liten, hvis du spør meg.
-Du kan dra hjem til Tiffany. -Ja!
Men bare hvis tante Vi eller jeg kjører deg dit og tilbake.
Og du får ikke gå ut av huset hennes under noen omstendigheter.
-Forstått? -Ja. Takk.
Skal du bare sitte der taus og dømme meg?
Å, jeg skal rope det ut fra den høyeste fjelltoppen. Er du sprø?
Vi, da. Tror du ikke at jeg også vil låse henne inne?
Men etter alt hun har gjennomgått... Før eller siden må vi la henne leve.
Ellers øker vi bare redselen hennes.
-Du må kjøre. -Robyn? Vær forsiktig. Vær så snill.
Hemmelig møte i en garasje? Jeg trodde vi var forbi alt dette.
Det var nødvendig. Prøv å ha et åpent sinn.
Statsadvokaten. Jeg ventet ikke å se deg så snart.
Da er vi to. Jeg tar ikke lett på å treffe deg.
-Snikskytteren krevde et nytt offer. -Jeg hørte det.
Du hørte ikke at det kom et krav etter den første skytingen.
Han vil ha 30 mill. dollar, ellers "vil det regne lik i New York".
Da står du, borgermesteren og byen i en håpløs situasjon.
Drapene fortsetter om dere ikke betaler.
Eller jaktsesong for alle med våpen som vil tjene penger. Derfor kom jeg.
Den eneste utveien er å finne snikskytteren og felle ham.
Det er noe NY-politiet, på tross av all sin innsats, ikke har klart ennå.
-Noen spor? -Ikke noe konkret.
Ofrene virker tilfeldige. Vi vet ikke helt hvor han skyter fra.
Jeg ville ikke vært her hvis jeg hadde noe valg.
Jeg ville tatt pensko hvis jeg ante at møtet var med henne.
-Jeg var redd du ikke ville kommet. -Dette er min by også.
Jeg må ha alt. Vitneforklaringer, politirapporter, ballistikk...
-Er du ikke inne i systemet? -Jeg trenger det som ikke er der.
Med oppdateringer i sanntid. Vi har helt klart dårlig tid.
Fordømt.
-Hva er det? -Vi har bare én bartender.
Ingen vil komme inn pga. skytingene. Jeg må visst ta senvakta.
Ingen vil gå ut av hjemmet sitt. Jeg klandrer dem ikke. Bra du ikke må ut.
-Hei. Kan Bishop gjenopplive meg? -Det kan ta tid.
Men vi har en ny klient. New York by.
Graften kom fordi de trenger hjelp med snikskytteren.
I det ene øyeblikket er du i buret, og i det neste er hun klienten din?
Det blir rarere. Politiet samarbeider fullt ut. Det kommer en datapakke.
Snuten tror at drapene er tilfeldige, men...
-Skal jeg se etter mønster? -Ja. Og Mel?
Jeg trenger skytterøyet ditt. Vi trenger en tyv for å fange en.
Kan du treffe meg der det siste offeret ble drept?
Kula traff et sittende offer og så betongen.
Vinkelen gjør at NY-politiet tror skuddet kom derfra.
Tiende etasje.
De finkjemte stedet, men fant ikke noe.
-Nøyaktig når var skytingen? -Klokka 08.37. Hva tror du?
At skuddet kan ha kommet fra ethvert av de byggene.
Solas posisjon gjør at man får lysreflekser.
I tillegg er det altfor åpent til å dempe lyden.
Noen måtte ha sett hvor det kom fra hvis det var så kloss hold.
Greit. Jeg? Jeg ville gitt den mer alburom.
Alt over 457 meter har variabler, som gravitasjon-
-og corioliseffekten. Men for en tryggere fluktrute-
-fins det et taktisk bedre, om enn mye vanskeligere, skudd.
Hvor da?
Politiet tror at det er der borte. Det er egentlig langt der borte.
Det handler ikke bare om å skyte.
Det handler om å komme inn og ut igjen uten å bli oppdaget.
Fra den avstanden kunne han se folk komme og være borte før de kom.
En som kan treffe på det skuddet, er ingen vanlig snikskytter.
Vi snakker om en som har virkelig eliteferdigheter.
En som er trent opp til å drepe og forsvinne.
-Hvis vi ikke finner personen... -...kommer mange flere til å dø.
Flott. De fant snikskytterredet akkurat der du sa.
Snuten ante ikke hvor flink han var, derfor fant de ikke de andre to.
Ved å bruke samme logikk på de to tidligere gangene, tror jeg redene...
...er her og...her.
Harry? Fant du noen forbindelse mellom ofrene?
Nei, jeg har finkjemt dem. Det er ingen møtepunkter.
Kanskje det er noe med bygningene.
-Fant du noe mer? -Noen blyantmerker på veggen.
-Skytterens siste beregninger? -La meg se.
Takk.
-Herregud. -Hva?
Alle snikskyttere bruker sånne formler.
Jeg vet bare om én person som lærer dem den varianten.
-Nei, vent. Ikke...? -Jo.
-Den fyren som...? -Ja.
-Nei. Du skal ikke treffe ham. -Hvilket valg har jeg?
Det er som å tråkke på en landmine.
Men jeg har ikke noe valg hvis det var han som lærte opp skytteren.
Kom igjen. Sikt bedre på det målet.
Gå opp og ned fra den høyeste posisjonen.
Sånn, ja. Midt i kroppen.
Flyvåpensoldat Bayani. Jeg tror at du kan ha tatt feil vei.
Skytebanen er for skyttere som kan trekke av.
Visse ting forandrer seg visst aldri.
Selv om det gjør meg vondt, Erickson, så trenger jeg hjelp.
Jeg kan ikke hjelpe de hjelpeløse.
Jeg jobber for New York-politiet, med saken med snikskytteren.
Og de spurte deg?
Vi kan nok utelukke deg som skytteren.
Du slipper ikke unna noen med den haltingen.
Et hederstegn, Bayani. Du kan ikke forstå det.
Du vet, for...
For å holde det så kort som mulig: Hva kan jeg gjøre for deg?
Hvem som enn skyter... så ble de lært opp av deg.
Det forklarer hvorfor de er så presise.
Jeg har lært opp snikskyttere i 30 år i alle våpengrener.
Det skapte hundrevis av eliteskytter og noen som ikke var veldig sånn.
De må være i toppform for å treffe så godt. Det betyr mange timer.
Og du har New Yorks eneste langdistansebane.
Ingen tror at du er innblandet. Du må bare E-poste meg en liste-
-over alle de tidligere elevene du har sett har det siste året.
-Det høres nesten ut som en ordre. -Vet du hva?
Vinklene henger i et skap. Jeg forlot sånn maktdynamikk for flere år siden.
Så du kan enten gi meg det, eller så sender jeg snuten hit for å lete.
Hvor mange ulovlige skytevåpen tror du at de vil finne?
-Jeg må ha den lista om en halvtime. -Du kunne blitt spesiell, Bayani.
Du hadde ferdighetene. Du manglet bare motet.
-Hvordan gikk det? -Like koselig som ventet.
Men Erickson E-postet nettopp lista.
-Kommer dere to noen vei? -Ja. Harry?
Vi brukte hypotesen din om de to mulige snikskytterredene.
Det tok en stund, men vi fant en fellesnevner.
Alle de tre bygningene er betjent av samme vaktmesterfirma.
-Klargrønt renhold. -Det forklarer skytterens tilgang.
Så jeg hacket hoveddatamaskinen og fikk ei liste over de ansatte.
-Jeg sendte nettopp Ericksons liste. -Vi sjekker dem opp mot hverandre.
Jeg har et treff. Silas Furlong? Tidligere snikskytter i Flyvåpenet.
-Kjenner du ham? -Nei. Hvor mange kontingenter?
Fem. To i Irak, og tre i Afghanistan.
Alt på 15 år. Han sluttet for tre år siden.
-Hvordan var avskjeden? -Med ære, men med "ODPMC".
-Psykiske problemer? -Ja, et par tvilsomme drap.
Jeg vet om mange som endte sånn.
Slet med å bli sivile. Hvordan har det gått hjemme?
Det er et langt fall fra snikskytter til vaktmester.
Det virker som om alt raste fort sammen.
Kona skilte seg innen ett år. Så søkte hun om besøksforbud.
Han brøt det og ble arrestert to ganger.
Hun fikk eneomsorgen for ungen, uten besøksrett.
Han kommer hjem og ut av styring.
Han kan ikke gjøre det han er flink til, så han passer ikke inn.
Familielivet bryter sammen. Raseriet kommer.
Han uttrykker det på den eneste måten han kan.
Hva er greia med løsepengene? Prøver han å straffe byen?
-Angriper han de som bestemmer? -Jeg vet ikke. Men skilsmissen...
Det betyr "ynkelig pappaleilighet".
Han leide denne for et halvt år siden.
Kom igjen.
Hva med ham?
-Han snakker bare om "Call of Duty". -Det kan jeg leve med.
Moren din vil aldri få vite at vi gikk ut.
Det er ikke det. Føles det ikke rart å være her ute med en snikskytter?
Mamma sier at faren er større for å bli truffet av lynet.
Herregud.
-Går det bra med deg? -Ja.
Jason. Nei!
Dee? Går det bra?
Herregud. Herregud.
Herregud. Herregud. Herregud.
Tomt.
Ser dette ut som ei ungkarshule?
Det ser ut som om en som gjenskaper det han har mistet.
Jeg ser de private tingene, men hvor er utstyret?
-Hvor er alt annet? -Kanskje han har et lagerhotell.
Jeg fant det.
"Skytter terroriserer byen." Vi er visst på riktig sted.
Det er "DOPE"-boka hans.
Alle dataene om tidligere oppdrag. Han har masse timer.
Grundig er han også.
Det er ham. Logger fra de siste tre skytingene.
Og han forsker på et sted på East Side.
Jeg kjenner til det krysset. Det er falafelsjappa alle går til.
Dante? Vi har funnet ham og det neste målområdet.
Jeg sender adressen. Send noen patruljer dit nå.
Rob? Beregningene... Med vinden og solas plassering-
-leter han etter et perfekt tidspunkt for å skyte i løpet av 15 minutter.
Evakuer området! Unna!
-Søk dekning! -Unna!
Ned! Ned!
Søk dekning! Søk dekning nå!
Ta beina hennes.
Det går bra.
-Jeg vet hvor han er. -Kom igjen!
Hold ut. Bare pust. Pust. Pust. Hold ut.
Flytt deg.
-Du reddet henne. -Men vi fikk ikke Furlong.
Han er på flukt. Vi vet hvem han er nå. Vi finner ham.
Med hans sinnstilstand ville jeg satt kona og barnet i beskytende varetekt.
-Enheter er på vei. Fru statsadvokat. -De sa at du fant skytteren.
-Borgermesteren er lettet. -Ikke pust ennå. Jobben er ikke over.
Furlong vet at du kommer. Det betyr at alle sperringene hans er borte.
-Tror du ikke at han vil flykte? -Hvis jeg var ham...
-Så hva da? -Ha meg unnskyldt et øyeblikk.
-Går det bra, Dee? -Det er Tiffany.
-Hva er det? -Det er noe galt med Dee.
Vi er i parken tvers overfor huset mitt. Du må komme nå.
Jeg må gå.
-Hva tror du det var? -Jeg vet ikke.
Finn det ut. Jeg vil vite hva hun tror.
Frigi bildet av ham til pressen. Hele byen skal lete etter ham.
-Har hun det bra? -Nei.
-Men hun er rolig nå. -Jeg har aldri sett henne sånn før.
Skjelvingene. Det blikket.
-Hva skjedde? -En posttraumatisk stressreaksjon.
-En kraftig en. -Jason. Skytingen.
Snikskytteren må ha vekket det i henne.
Eller så overså jeg tegnene. Jeg burde visst det.
Jeg burde vært ett skritt foran.
Slutt å kjefte på deg selv. Vi ser det nå.
Hvordan kan vi hjelpe henne? Hva skal vi gjøre?
Hun trenger hjelp av en terapeut. Ellers kan det bli verre.
Greit. Da gir vi henne den hjelpen hun trenger, mamma.
Takk. Det skal vi.
-Hvordan har Dee det? -Hun var ganske rystet. Rob også.
Det beste vi kan gjøre for henne nå, er å finne denne fyren.
-Noe nytt? -NY-politiet har ingenting.
Og du? Hva ville vært det neste du gjorde?
Hvis noen kan sette seg inn i hvordan fyren tenker, så er det du.
Jeg vil ikke gjøre det.
Jeg har kjent snikskyttere som ham.
I felten prøver de å fjerne alt av tvetydighet.
De sier: "Skyt dem, ellers skyter de deg."
De er blinker, ikke mennesker. Hvis man gjør det lenge nok,-
-må man ha den delen av livet stengt og holde fast ved menneskeligheten...
...eller slå av en del av hjernen og miste sjelen sin.
Furlong er den siste typen. Jeg så det i øynene hans.
-Hva? Så han deg? -Bare et øyeblikk.
Snålt, for jeg har aldri møtt ham, men ansiktet viste gjenkjennelse.
-Tror du at han kjenner deg? -Den samme lærte oss opp.
Og jeg var noe uvanlig som snikskytter.
Det er kvinner fremdeles. Det gjør oss kjent.
Noen andre stenger baren i kveld. Fyren er en drapsmann.
-Syns du at jeg overreagerer? -Nei. Nei, det er greit.
Jeg liker at du er bekymret for meg. Slutt aldri å være det.
Det skal jeg ikke.
NY-politiets tipstelefon.
Ring 112 hvis det gjelder en pågående hendelse.
Dere vet visst nå hvem jeg er. Så nå vil spillet forandre seg.
Straffen blir verre hvis jeg ikke får pengene mine innen 12 timer.
Dee er våken. Vi snakket litt sammen. Hun ser ut til å ha det litt bedre.
Hun er kommet ut av sjokkfasen, så angsten sprer seg.
Men det betyr også at hun trolig vil begynne å fornekte det igjen.
Jeg vil ikke la det skje når jeg har ansvaret.
Jeg må ta denne.
-Hei. -Du stakk ganske fort i går.
Alt i orden med ungen din?
Jeg har sett nok mødre få sånne samtaler til å vite at det var det.
Det vil ordne seg. Takk.
Vi har Furlongs familie. De er litt rystet, men virker i orden.
-Hva sa de? -Kona er ikke overrasket.
Personligheten forandret seg etter forrige kontingent.
-Sa hun noe om hvor han kan være? -Ikke noe nyttig.
De har ikke hatt kontakt på lenge. Jeg ringer på grunn av en ny trussel.
Hør her.
Dere vet visst hvem jeg er nå. Så nå vil spillet forandre seg.
Jeg trapper opp straffen hvis jeg ikke får pengene innen 12 timer.
Hvis jeg ikke kan få ungen min, så vil ikke New York få sine.
Skal han angripe barn?
Furlong sendte en E-post med instruksjoner.
-Borgermesteren vil betale. -Nei, dette er galt.
Vi vet hvem han er. Vi har familien hans.
Han kan ikke forsvinne, så pengene er verdiløse. Alt er en avledning.
-Fra hva? -Han er i sluttfasen nå.
Han vet at han er inne i et hjørne. Han vil avslutte med et smell.
Hvor skal han, om ikke til der pengene kommer?
Når pengene leveres i Brooklyn, er det logisk...
...at hva han enn planlegger, så blir det langt derfra som mulig.
Vi finner alle kontorbygninger som Klargrønt har kontrakt på.
Det må være over 30.
Filtrer med steder nær grupper av barn. Parkeringsplasser.
-Skoler og sånt. -Ville han drepe et barn?
Jeg tror han er sykelig og kanskje selvmorderisk.
Han klandrer byen for å ha tatt fra ham ungen.
-Det er fremdeles for mange. -18 bygg i de fem valgdistriktene.
Det går ikke an å dekke et så stort område.
-Rob? -Kanskje kona hans kan hjelpe til.
Virker noen av disse kjent?
-Kan de bety noe for eksen din? -Jeg kjenner ham ikke lenger.
Mannen jeg elsket, som jeg traff i sjette klasse, er borte.
Jeg gjenkjenner ikke denne mannen.
Jeg vil hjelpe dere, men jeg kjenner ikke disse byggene.
Det er i orden. Vi er ferdige.
Skal pappa ta meg med til lekeplassen?
-Hvilken lekeplass, raring? -Det er pappas bygg.
Han tar meg med i parken når han jobber der. Så kjøper vi is.
-Denne parken? Er du sikker? -Ja.
Takk.
Jeg liker det. Det er litt New Jack swing-vibber.
Hei. Hva tenker du på?
Hvordan jeg ydmyket meg foran alle vennene mine.
De vil si at jeg er en skrulling.
-Hva kommer de til å si? -Det har ikke noe å si.
Ingen er perfekte, hva? Og la meg si deg noe.
De vil forstå det hvis de er ekte venner.
Jeg må ta denne. Jeg kommer straks.
Du må lære meg det. Jeg får det ikke til.
Du vil fatte det.
Hva er det?
Jeg kan ha det neste stedet. Det er en park nær et av kontorbyggene.
-Furlong hadde med datteren. -Det passer inn.
Ingen får ta barna sine med dit når ikke han kan det. Send mange folk.
Jeg ringte statsadvokaten. Alle er ved pengeleveringen.
Borgermesteren flytter dem ikke ut fra noens instinkt.
Vi må klare oss selv, til vi vet mer. Jeg tekster adressen. Vi treffer der.
Dere to. Evakuer parken. Dere to blir med meg.
Bygningen er tre kvartaler unna.
-Kom igjen! -Alle ut av parken nå!
Kriminalbetjent Dante.
Vi må tømme parken for deres egen sikkerhets skyld.
-Har vi møtt hverandre? -Vi har en felles venn.
-Hvor er hun? -Hun tar seg av noe. Det er bare oss.
Forstått. Seriemorderen. Du var hjemme hos meg den kvelden.
-Du felte ham. -Jeg aner ikke hva du snakker om.
Selvsagt ikke.
Det er riktig bygning. Furlong var i lobbyen for 20 minutter siden.
Jeg tekster et bilde nå. 78 prosents gjenkjennelse.
Det er en av vaktmesterne. Jeg sendte ham til tiende etasje.
Denne siden vender mot parken.
Vent. Her er han.
-Er du sikker? -Det er en felle.
Slurvete, men effektiv. Jeg må hente bombegruppen. 20 minutter.
Skytteren i Las Vegas drepte 60 på ti.
-Vi kan ikke vente. -Hvor skal du?
-Hva er det som foregår? -Ingenting, vennen min.
-La meg få høre mer musikk. -Gjaldt det snikskytteren?
Jeg hørte deg snakke i telefonen. Har du den saken?
Du burde dra hvis noe foregår.
Det foregår alltid noe. Jeg vil bare være her sammen med deg.
Du trenger ikke sitte barnevakt. Jeg har det bra. Jeg er over det.
Du sier det, men det er du ikke.
Posttraumatisk stress er virkelig, og det er alvorlig.
Jeg vet det. Men bare hør her. Jeg vet at jeg har et problem.
Jeg setter pris på at du stiller opp. Men vi løser ikke det på noen timer.
En hel by trenger hjelp av deg nå.
Dra og hjelp dem, og kom så tilbake til meg. Levende.
Nei, jeg trenger alle hit nå!
Få vekk alle fotgjengerne, og få alle barna i sikkerhet.
Hvor ble det av den kvinnen som var med meg?
TAKET
Hvor gjemmer du deg?
Jeg regnet med at du ville komme. Legg det fra deg. Legg det fra deg!
-Du kan ikke skyte mot parken herfra. -Ikke det?
Dette handler ikke om unger, hva? Det handler om å drepe snuten.
Vet du hvordan det er å bli pågrepet? Revet bort fra ungen sin?
Det hele var en bløff. Meldingen, leveransen...
Du ville at vi skulle finne huset og tro at du var i det rommet.
Få dem alle til å storme inn i en situasjon som du styrer.
De vil stille seg opp der nede, ute av syne for der de tror jeg er.
-Herfra er vinkelen perfekt. -Du får dem inn i en dødsfelle.
De behandlet meg som en forbryter.
Etter alt jeg ga landet mitt! Dette er hevn.
Nei, Silas. Du trenger ikke gjøre dette.
-Å drepe uskyldige er ikke hevn. -Ingen er uskyldige.
Det lærte du aldri. Jeg vet alt om deg, Melody Bayani.
På snikskytterskolen brukte Erickson deg som et advarende eksempel.
Hvordan du stivnet. Du fikk ordre om å slå ut fienden, men våget ikke.
Pinlig at de sendte deg for å ta meg.
Erickson er så glad i den historien.
Hvordan kvinnen stivnet til. Vil du vite sannheten?
Jeg valgte selv ikke å skyte. Ordren var feil. Målet var en unge.
Datteren til en i lokalbefolkningen som kom for nær oss.
Men Erickson fikk panikk. Så jeg sa at jeg stivnet til.
Jeg skyter ikke uskyldige. Men Erickson...
Kjempeegoet hans tålte det ikke. Så han drev skittkasting på meg.
Han lot meg råtne på en base. Og det kunne jeg gjort.
Men Taliban fikk feil opplysninger, om at vi hadde et våpenlager.
De stormet basen. Og la meg si deg noe: Jeg skjøt mange harde skudd.
Hemmeligstemplede skudd. 17 bekreftede fellinger.
-17 bekreftede snikskytterskudd? -Nei, 14 snikskytterskudd.
De siste tre var på kloss hold.
Jeg stivner heller ikke til.
Takk.
-Men jeg hadde kontrollen der. -Uten tvil.
Hvordan visste du at jeg var her?
-Du må takke vennen din fra meg. -Det er ikke noe å snakke om.
Hun er heller ikke noe å snakke om. Til noen.
Bomben er desarmert. Åstedet er trygt.
Takk, kriminalbetjent. Og takk. Byen er takknemlig.
-Hvis det er noe du trenger... -Da gir jeg beskjed.
Hva vil du si til å komme inn i flokken?
Jobbe med oss. Uoffisielt.
Takk. Men det er ikke meg.
Men du vet hvor jeg er hvis du er i vansker.
-Hellige Guds mor! -Hva er det?
Det er sterkt!
-Det var tortur. -Så sterkt er det ikke.
Nei, å se deg på taket.
Å vite at jeg ikke kunne være der og beskytte deg. Det var tortur.
-Du trenger ikke hjelp av meg. -Nei, jeg skjønner det.
Jeg ville følt det samme hvis situasjonen var omvendt.
På en måte har jeg hatt det lett. Jeg vet jo at du alltid er her.
Jeg vil at du skal dra ut i verden. Men hvis jeg skal være ærlig...
...så blir det en omstilling.
Jeg ville spørre deg om noe.
Hvorfor sa du ikke sannheten til det svinet Erickson? Fyren aner ikke noe.
Du har en vilt imponerende karriere. Hvorfor ikke fortelle det?
Fordi det er en pervers nytelse å vite at han tok feil om meg.
Hvis jeg ikke hadde vært på basen og blitt trukket inn i etterretningen,-
-så ville jeg ikke truffet dette kjekke ansiktet.
Jeg er glad for at du ikke skjøt den kvinnen. For vår begges skyld.
-Skål. -Salud!
-Fremdeles skjelven? -Det skjer bare iblant.
Som du sa, mamma, så klarer jeg meg bra. Fordi jeg har deg.
Hør her, vennen min. Jeg vil alltid være der for deg.
Men du trenger mer enn meg. Du trenger hjelp av en terapeut.
Gi deg, mamma. En skallekrymper?
Posttraumatisk stress er ingen spøk. Alle trenger hjelp iblant, må jeg si.
-Til og med jeg. -Hadde du også dette?
Med hemmelighetene vi har, kan vi ikke velge hvem som helst.
De må være noen i miljøet mitt. En vi kan fortelle alt til.
I mellomtiden har jeg invitert en venn hit.
Han er en som har hjulpet meg gjennom noen problemer.
-Du mener en venn fra C... -Han er en del av familien.
Han traff deg faktisk like etter at du ble født.
Hei, Delilah.
Tekst: Tor Hundstad Iyuno-SDI Group