Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hun var jaget. Det var ingen steder å flykte.
Hun sto ansikt til ansikt med det forferdelige monsteret.
Men hun følte ingen frykt. Monsteret hoppet på henne.
Jeg gir aldri opp, hører du det?
Forsvinn, ekle monster! Ellers dreper jeg deg!
Det ble en vill kamp.
Kampen var blodig, men til tross for skaden fortsatte hun å kjempe.
Til slutt seiret hun.
Slutt!
- Bravo! - Så dårlig.
Bu!
App, app, app.
Vær litt stille, alle sammen.
Vi takker for den veldig spesielle forestillingen.
Nelly? Vi kan vel snakke om det?
Vennene dine syntes sikkert at stykket var kjempebra. Innerst inne.
De er ikke vennene mine.
Du, kom ut nå.
Jeg vet at det ikke føles sånn, Nelly, men skolen er en kort del av livet.
Bare tolv år.
Kanskje du kan late som du er mer som de andre.
Så det blir mer utholdelig.
De som er populære nå, er ofte de som...
- Blir mislykket og udugelige som voksne. - Harjeg sagt det?
Etter juleshowet, og da du var sint fordi ingen kom på festen min.
Skift på deg nå, så vi kommer oss av gårde.
Hei, fine du! Hei!
Det blir vel deilig å reise bort litt?
Komme ut på landet, og treffe onkel Hannibal.
Få litt landluft og lade batteriene.
Flott, hva? Ikke noe dårlig sted å tilbringe høstferien.
Å, så bra! Så Hannibal ringte etter hjelp likevel?
- Ja, eller det var jeg som ringte. - Jaha?
- Dette er Nelly. - Og du er hennes medhjelper.
- Det kan man kanskje kalle det. - Vær så god.
Eller pappa, som vi sier hjemme.
Så det er en familiebedrift? Vær så god.
- Takk. - Da er det bare å stige på.
Vi har disse overflatene, så det er bare å begynne å rydde.
- Dere kan jobbe i skift... - Nå har det nok blitt en misforståelse.
Dette er altså Nelly Rapp, Hannibals niese.
Jeg er Nellys far som var gift med Alice.
Vi to har møttes flere ganger, men det er jo mange år siden.
Er det den Nelly?
Er det den Nelly? Er du Alices jente?
Ja, det er deg.
Unnskyld, så dum jeg er. Sist jeg så deg var du en baby.
Du ser jo ut som hvem som helst med det der vanlige ansiktet.
- Takk. - Takk selv.
Jeg trodde at Hannibal hadde ansatt dere for å vaske, rydde og lage mat.
Hannibal vet vel at Nelly skal bo her ei uke?
A, ja! Hannibal vet det. Det tror jeg.
Her kan du være i nøyaktig alle rom du vil.
- Unntatt i kjelleren. - Hva er i kjelleren?
Monstre. Så ikke gå dit.
- Hva? - Det finnes da ingen monstre i kjelleren.
- Det er Lena som fleiper med deg. - Lena-Sleva.
Og her er rommet ditt.
Jeg tenkte å overnatte så hun finner seg godt til rette.
Gjør det, du. Skulle du komme til å rydde litt, så gjør det ingenting.
Moren din trivdes også her.
Hun sa alltid at hun liker sånne gamle spøkelseshus.
- Spøker det? - Absolutt ikke.
Gud! Jeg hørte ikke at du kom.
- Nå er det jo egentlig på lørdager... - Takk.
Vær så god, jenta mi.
Jaha. Tusen takk, Lena-Sleva.
Hun er veldig stille.
- Er hun og Hannibal gift? - Nei, de er gamle kolleger og venner.
Jeg vet ærlig talt ikke. Jeg har aldri skjønt meg på dem.
Er det derfor vi aldri kommer på besøk?
Nå henter jeg veska di så du kan komme på plass.
Jeg glemte melken.
- Au! - Vær stille nå. Sånn.
Nå roer du deg ned! Skjerp deg!
Ro deg ned.
Inn med deg. Vi slipper deg ut når du er rolig igjen.
Rolig, rolig.
- Jeg skriver rapporten til Vincent. - Gjør det.
Pappa, våkne.
- Pappa, våkne! - Hva er det, Nelly?
Onkel Hannibal har en vampyr i et bur i kjelleren.
Det som Lena-Sleva sier om monstre, er bare på liksom.
- Nei, det er sant! - Legg deg...
Vær så snill, kom! Det er kjempespennende.
Den hadde hoggtenner, og Hannibal hadde skadet hånda.
- Tenk om han ble bitt. - Hva gjør du her midt på natta?
Det kunne jo ha skjedd noe!
Oi! Har du sett? Det er din mormor Hjördis.
- For et fint portrett. - Kom da, pappa.
- Men... den var her. - Du kan ha drømt eller gått i søvne.
Vesla...
Man drømmer ofte mareritt når man sover på nye steder.
Du er dessuten i en veldig følsom alder.
Dropp psykologpratet. Jeg vet hva jeg så.
Du... Jenta mi, kom. Vi går opp og legger oss igjen.
Pappa skal opp fryktelig tidlig.
God morgen, London.
London, det er på tide å gå opp.
London.
Frokost!
Får hun den minste lille hjemlengsel, så må dere ringe.
Nelly er... Hun er litt spesiell.
Det er som om hun har en egen...
...fantasiverden inne i hodet som hun sitter fast i innimellom.
En ting til, hvis det er noen jevnaldrende i nærheten,-
- så ville det vært topp. Det der med venner har ikke fungert helt.
Og på skolen finner hun ikke helt sin...
Nelly.
Velkommen. Har du sovet godt?
Faren din sier at du har drømt mareritt.
Det er ingen monstre i kjelleren, vel?
Sigarillo?
App, app, app!
- Appelibapp. Hun er elleve år gammel. - Der ser man.
- Jaså, her har vi hund. - London.
Hei på deg, London.
Sånn.
Nå begynner det vel å rumle i magen din, Nelly?
Ja... Dere vil spise noe. Selvsagt. Jeg skal se hva vi har.
Hallo, det er Lennart.
Bare begynn, dere, så glir jeg inn litt diskré.
Vi har halloumiskål, okseroulade og pasta carbonara.
Jeg tok den.
Oi.
Jaså, du begynner å bli treg med årene.
- Du må på sykehuset. - Nei, nei, nei!
Det er ikke nødvendig. Litt blod og gnagsår-
- er hverdagskost for en... pensjonist.
- En uføretrygdet. - Nettopp.
Om vinteren sklir vi og brekker noe hver dag.
Nelly, du får bli med meg tilbake til byen.
Nei, nei, nei. Nelly skal vel bli her?
Skal du ikke bli her hos onkel Hannibal?
Kom, vi drar og handler frokost.
- Noe vanlig. - Vi ses om noen minutter.
Tuddelidu!
- Jeg trekker den ut. - Nei.
- Jo, bare bit tennene sammen. - Ikke kom i nærheten av meg.
- Det gjør kjempevondt. - Jeg tenkte å hjelpe deg.
Hent noe! En saks eller noe.
Det kommer til å bli morsomt.
Å få en pil tvers gjennom armen er ingen liten skramme.
Da drar man rett til lege, det er ingenting å diskutere.
Husker da i sommer jeg ble stukket av en veps? Det gjorde kjempevondt.
Tenk deg en pil, rett gjennom armen. Herregud.
Jeg hadde ønsket at jobben...
Ta det med ro. Nelly er i trygge hender.
Kom, da.
Hannibal...
Mamma...
Er det bare du?
Hva slags sted er dette?
Hva slags sted dette er?
At du har funnet hit...
...betyr at du er klar.
Du må før eller senere få greie på alt likevel.
Klar til hva?
Det jeg kommer til å si nå, er veldig, veldig hemmelig.
Du må love meg at du aldri noensinne-
- forteller det til en eneste levende skapning.
Eller død. Bra. Sånn er det...
Det finnes monstre og andre vesener i verden som ikke er menneskelige.
- Hva mener du? - Hva sa du?
- Hva mener du? På ordentlig? - Hva?
- På ordentlig? - Ja.
Her er vårt bibliotek, og her er studiene våre-
- og alt som noensinne har blitt skrevet om monstre.
Og Iblant kommer det folk hit fra hele verden-
- for å lese hva vi har skrevet ned.
Her har vi samlet diverse organer.
- Monsterpoter... - Jøss.
Og uutviklede foster har du der.
Og her, her...
Disse er kjempegode.
Innlagt egg. Smak.
De holder kjempelenge. Smak, så får du se.
Ofte er det bra balanse mellom monstre og mennesker.
Monstrene passer seg selv, og menneskene merker dem ikke.
Det går kjempebra, men iblant skjer det noe.
De kan ikke håndtere monsteregenskapene sine og bryter reglene.
Det er der vi kommer inn, monsteragentene.
Vår viktigste oppgave er å beskytte verden mot monstre.
Og beskytte monstrene mot verden.
- Er du og Hannibal agenter? - Mm.
Kom.
Hit tar vi ekstra bråkete monstre som ikke kan hjelpes på plass-
- i deres naturlige miljø.
Han har ikke passet kosten sin.
I går natt bega han seg ut på byen etter blod.
Heldigvis fanget vi ham før han gikk løs på noen.
Han er litt underernært, ser du det?
Litt mer næring, så får du gå ut etterpå.
Moren din var en skikkelig helt.
- Var ikke hun bibliotekar? - Jo, men også monsteragent.
Jøss.
Ser du?
Mamma...
Dere er så like hverandre.
Det går ikke én dag uten at jeg tenker på henne.
Jeg savner henne sånn.
- Siden oppdraget da hun forsvant. - Oppdrag?
Bilulykken?
Det var noe vi ville at folk skulle tro.
Hvis hun ikke hadde vært så sta...
Men hva skjedde?
Det var ved supermånen. I mars, for nesten ni år siden.
Mora di dro av gårde på en varulvalarm i Svartskogen.
Alene.
Alice!
Det skal man jo aldri gjøre alene.
Alice!
Vi fulgte etter og lette.
Og lette.
Alice!
Men vi fant henne aldri.
Moren din.
Og her...
...er din mors monsteragentnål.
Hva gjør dere? Sitter du og plaprer?
- Du har vel ikke fortalt det? - Fortalt og fortalt.
- Jeg har pratet litt løst. - Hva har vi bestemt?
- At vi skulle vente. - Vente? Hvor lenge har hun vært her?
Én dag! Og så setter du igang. Bla, bla, bla.
- Nå går vi herfra. - Jeg vil også bli monsteragent.
Absolutt ikke.
Inn i heisen.
Nelly...
Nå vil jeg at du skal lytte konsentrert.
Se på pendelen. Følg den med blikket. Pust dypt.
Glem alt du har sett. Jeg sletter ditt minne.
- Du husker ingenting. - Hva gjør du?
Den har aldri fungert. Bare glem alt du har sett.
Ikke noe mas.
Dette kan ikke fortsette. Flere og flere monstre viser seg.
På gater, i butikker. Ingen er trygge lenger.
Te? Jeg tenkte at du kanskje kan la meg bli monsteragent likevel.
Jeg er opptatt, Nelly. Du kan ikke gå rundt sånn.
- Litt godteri? - Jeg vil ikke ha godteri. Gå nå.
Rapporter fra hele verden som bare kan forklares med én ting: monstre.
"Storvokst kvinne kidnapper baby på sykehuset."
- Herregud, det er troll. - Nemlig.
Og her, en ødelagt konsert.
Nøkken vet hvordan man skal underholde.
Hei. Jeg ville bare si at jeg føler meg så klar.
- Du skal ikke være her. - Jeg vil.
Gå opp hele trappen, og bli der oppe.
Ifølge Vincent fungerer ikke våre gamle metoder.
Monsteraktiviteten er høyere enn noensinne, han vil innkalle til krisemøte.
Han har en ny idé som han vil implementere.
- Du tror ikke han overdriver? - Nei, han har jo helhetsperspektivet.
Ja, ja, herregud, sammenkall til krisemøte.
Så får vi se hva som kommer ut av det.
Jeg synes bare at han er litt... dramaqueen iblant.
Han kommer hit, så får vi se hva lille Vincent har å si.
- Hvis han har noe overhodet. - Hva var det for et lite blunk?
Du blunket.
"Villhunder til angrep." Snarere varulver.
Hei. Har du nådd å tenke noe mer?
Ja, det har jeg. Svaret er nei.
- Vær så snill! - Nei!
- Jo! - Nei!
Dette er ingen lek, det er farlig.
For å bli monsteragent, må man fange et ekte monster.
Jeg har allerede mistet Alice. Jeg vil ikke miste deg også.
- Nå kommer de straks! - Kan man ikke få sitte på do i fred?
Nå, Nelly, blir det monsteragentmøte.
- Så rare biler. - Ja, det er som et dekke.
Vi kan ikke vise at vi er monsteragenter.
Vi må ha andre jobber så folk tror at vi gjør noe annet.
Hva er ditt dekke?
Jeg er pensjonert lærer, akkurat som Hannibal.
Han er uføretrygdet, og litt adelig.
Hei.
- Hvem er det der? - Vincent.
Den øverste i Monsteragentrådet. Han er sjefen vår, kan man si.
- Hva er hans dekke? - Livscoach.
- Hva er det? - Jeg vet ikke. Kom.
Vent her.
Lena-Sleva.
- Det er lenge siden. Fint å se deg. - Velkommen.
Unnskyld, jeg trodde jeg så et spøkelse. Er det Alices datter?
- Nelly. Er de ikke like? - Mildt sagt. Hei.
Jøss, for et sted.
- Her vil man jo bo. - Vi gjør det vi kan.
For en stilig vogn du hadde. Hvilken årsmodell?
- 85. - Så klart.
- Boksermotor? - 3,3-liters.
- Turboladet? - Så klart.
- Felgene? - Splitt.
Så klart.
Ikke nå!
- Monsteralarm, aktivitet i sektor 3. - Vi tar min bil. Jeg har flere uniformer.
Nå kjører vi. Operasjon militærøvelse.
- Får jeg bli med, Hannibal? - Pass på. Neste gang.
Nei, London. Stans.
London, stans!
Stans!
London!
Den gjemmer seg ved tønnene.
- En frankensteiner. Ute blant mennesker. - Den bryter alle regler.
- Hva skjer her? - Militæret har opplæringsdag.
- Ei kule. - Kommer.
- Skal du kaste kula på den? - Ja.
Men gud...
- Går skattepengene våre til dette? - Ja da.
London, stans!
Nei, London! Kom! Ikke dit!
London!
London...
London, kom.
London?
Vincent... Glem det der nå.
Det er akkurat som du sier, våre gamle metoder funker ikke.
Nå laster vi om og satser på møtet.
Jeg er veldig nysgjerrig på din idé.
London?
Men London...
Professor Steen?
London! London?
London! Kom!
London!
Nei, nei, nei.
London, spring!
Hva var hun for noe?
Hva skal vi gjøre? Vi kan ikke jobbe hardere enn vi gjør.
Jeg har to utbrente agenter i mitt distrikt.
Vet vi at monstrene har blitt mer vanskelige?
Vi kan spørre Hannibal og Lena-Sleva.
Dere har jaktet på samme varulv i seks måneder nå.
Ja, den er veldig rask.
Jeg tar denne.
Oi, oi.
Hvor ble det av den?
Men er det riktig at vesle du skal trenge å løpe deg svett?
- Nei, det er på tide å tenke nytt. - Ja.
Det er det min historie handler om.
Det handler om en liten gutt.
Det går ikke én dag uten at han blir mobbet, ertet eller hånet.
Det er ingen som liker ham. Ikke engang hans egen mor.
"Så stygg du er", sier hun.
Men han er sterk. Gutten er sterk. Han vil ikke lenger leve i skyggen.
Han bestemte seg for å forandre seg. Han valgte gleden.
Denne gutten var meg.
- Dramaqueen. - Hva?
- Dramaqueen. - Ja.
Hvor brutale, mistilpassede og motbydelige de enn er,-
- så kan alle forandres.
Monstre, et stort samfunnsproblem.
I generasjoner har monsteragenter bekjempet dem.
Men spørsmålet er om de gamle metodene fortsatt fungerer.
Svaret er nei.
Total Care Center utfører høyteknologisk, kostnadseffektiv monsterbekjempelse.
Her behandles pasientene med den siste normaliseringsteknikken.
Prøv litt brokkoli, det blir ikke mer menneskehjerne.
Vår kosmetiske ekspertise er i verdensklasse.
En varulv groteske hånd kan lett fikses.
En vampyrs ubehagelige smil kan selvsagt behandles.
Vi skal gjøre dem så menneskelige det bare går an.
Total Care Center, en verden fri for groteske monstre.
Hva synes du?
- Dårlig? - Nei, nei.
Jeg kunne ha senket stemmen på slutten. "Total Care Center."
- Nei, det var bra. - Si det.
Nei, men... Jeg vet ikke. Dette med at alle skal tilpasses.
- De som ikke vil... - Du har helt rett.
Vi kommer til å få mye motgang, men...
Jeg trenger deg og alle agentene for å gjennomføre dette.
- Jeg er med deg. - Ja.
Dagens monstre er mer brutale enn noensinne.
"Varulv. Halvt ulv, halvt menneske."
"Forvandles ved fullmåne. Vil ha kjøtt."
"Spøkelser. Kan eller vil ikke forlate denne verdenen."
"Vampyrer. Tåler ikke sol, drikker blod."
"Frankensteinere er et monster sammensatt av ulike kroppsdeler."
"Hode, bein og armer er sydd sammen til en helt ny skapning."
"Derfor heter de Polycorpus."
"Poly betyr flere og corpus betyr kropp."
"For å vekke skapningen til liv, kreves tilgang til et laboratorium-
- og veldig sterk elektrisitet, for eksempel fra en blits."
"Problemet med frankensteinere er-
- at de mangler naturlig forbindelse mellom hjerte og hjerne."
"Dessuten er de svært sterke. Derfor kan de bli veldig hensynsløse."
"Og farlige."
Hvis jeg sier at Total Care Center er løsningen, hva sier dere da?
- Ja! - Vil dere ha det?
- Ja!
- Jeg hører ikke. - Ja!
- Jeg hører ikke! - Ja!
- Ja da! - Vincent! Vincent! Vincent!
Hannibal skal få se at jeg er klar til å bli monsteragent.
Akkurat som deg.
Kom! Nå skal vi fange et monster.
Jøss.
Så mørkt det er.
Kom, London!
Hjelp...
Hjelp.
Hjelp... Hjelp!
Au!
Vekk! Forsvinn!
Ligg stille.
Hvor er London?
- London, jeg trodde... - Ligg stille.
Prøv å hvile.
Ja.
Flink bisk.
Kom. Kom, London.
Hva baker du?
Ok, men takk for at du reddet meg fra varulven.
Og unnskyld at jeg prøvde å fange deg i går.
Sjakkruter. Og wienerstenger.
Jeg har et konditorhjerte.
Så du er virkelig en frankensteiner?
Mm.
Og du bor her?
Men hvor lenge har du gjort det? Jeg mener, er du skapt her?
- Jeg ble født i laben. - På laben?
I kjelleren.
Får jeg se?
Ok.
- Vincent. - Hannibal.
Vi kommer til å få suksess med Total Care Center.
"No more monsters in the house."
- Er du med meg? - Ja, absolutt.
Jeg må si at det er fint å ha blitt kjent med deg.
Vil du spise middag med meg når dette er over?
Det er et sted i byen, et pizzeria-
- som har en pizza som er fire små retter. Innbakt, med fire små retter i.
Det er sursøt saus, nøtter, friterte reker og wokylling i den-
- som en overraskelse. Som et "cross over-kjøkken".
- Vet du hva? Jeg skal bestille nå. - Mener du det?
Ja, vi kjører. Vi kjører nå i kveld.
- Forstyrrer jeg? - Ja, litt.
Nei, jeg skal akkurat bestille en transport til Total Care Center.
- Nå kjører vi. - Ja, ja.
Kom med bilen klokka 19.
- Har du sett Nelly? - Hun løper vel rundt her et sted.
- Eller? - Ja, ja.
Det er moren min som har bygd meg sammen, her på laben.
- Heter du Roberta? - Ja.
Jeg heter Nelly.
Men denne tegningen er jo mer enn hundre år.
Hvor gammel er du egentlig?
Gammel.
Kom til mamma.
Kom! Bra!
Bra, og fortsett. Fortsett.
Bra!
Moren min, professoren, syntes atjeg var et vakkert barn.
Det vakreste hun har sett, sa hun.
Hun ville atjeg skulle være vanlig og ha en jobb.
Dette hjertet tilhørte en dyktig konditor.
Nå skal du få lære deg å bake.
Mor var veldig tålmodig med meg.
Men Roberta...
Det tok mange år å lære meg å bake.
Jøss, så fint!
Vi bestemte oss for å åpne en kafé sammen.
Men mamma hadde blitt kjempegammel.
Men ikke jeg.
Da hun ikke var der lenger,-
- ble alt veldig stille.
Det ble ingen kafé.
Jeg har heller ikke noen mor. Hun døde da jeg var liten.
Vi rakk slett ikke å bli kjent med hverandre.
Hva er det der?
Det er en... Jo, moren min var en...
...helt, kan man si. Hun fikk denne da hun ble det.
Du er lik henne.
Jeg skulle gjerne bli som henne.
Men pappa vil helst at jeg skal være helt vanlig.
"Prøv å tone deg ned litt nå, Nelly."
Han er nok redd for at jeg skal bli ensom.
Er du lei deg?
Ikke ta dette ille opp, men jeg trodde at du manglet kobling-
- mellom hjerte og hjerne.
Jeg har lest i bøker og sånt. Jeg trodde at du var kjempefarlig.
Akkurat som den der varulven.
Men du er jo ikke sånn.
Har du ingen monstervenner?
På 80-tallet hadde vi ofte fest.
Vi pleide å danse og sånn.
- Men ikke lenger? - Nei, vi er alle så forskjellige.
Monstre vil helst bare være sammen med dem som er av samme sort.
Dette er jo helt sørgelig.
Tenk om du må sitte her alene i hundre år til.
Jeg synes at du skal åpne kaféen din.
Det er jo drømmen din. Tenk hvor glad moren din ville ha blitt.
Man må våge å prøve, folk forandrer seg. Monstre også.
Vi kan sikkert finne noen som vil hjelpe til. Jeg hjelper deg.
Velkommen...
...på...kaffeslabberas...
...hos Roberta.
- En vampyr? - Mm.
Hallo, det er Lukas. Hei, mamma.
Gi meg et brev.
Det der er Vanja, varulven du traff i skogen.
Jobber varulven i pølsekiosken?
Ja, men hun er bare farlig når det er fullmåne.
Ok, vi inviterer henne.
Det er ei vanlig kvise, det er ingen som ser den.
Fleiper du? Det ser ut som en rød varsellampe midt i ansiktet på meg.
Unnskyld meg, men få reagerer på kvisa når de ser kniven i magen.
Kjære gud som er i himmelen. Vær så snill, ta den bort groteske kvisa.
- Amen. - Hva?
- Fort, si amen. - Amen!
En gang til!
- Ja, det er Vincent. - Det er Eva fra Total Care Center.
De blir ikke så tilpasset som vi trodde. Det virker ikke som de har det helt bra.
Hva kan det skyldes, da?
Kan vi ha operert bort for mye av hjernene?
Nei, ingen fare. Vi kommer med flere i kveld.
- Vi kan ikke slippe dem ut i samfunnet. - Eliminer dem som er for slitsomme.
Vil ha is.
- Eliminere? - Ja, du vet... Tjopp, tjopp.
Skal vi drepe dem?
- Vincent... - Ja?
- Vi er klare der nede. - Bra. Jeg er klar.
Venner, vi har monstre å fange.
Søk overalt. Vi skal fange inn alle og hjelpe dem til å bli mer tilpasset.
Da går vi i gang.
Typisk. Jeg kan skaffe mer.
- Vi har sikkert hjemme. - Vent.
Det er én ting jeg kanskje burde fortelle deg.
Altså, jeg er... Eller jeg mener, jeg er ikke.
Ikke ennå. Men kanskje jeg skal bli...
Man kan på en måte si at jeg er utvalgt.
Akkurat som moren min.
- Eller... - Fortell senere, gjestene kommer snart.
Hent mer farge nå.
Hallo.
Stengt og tomt i pølsekiosken, ingen spor av varulven. Kom.
- En lefse med ekstra av alt. - Det er stengt, ingen er her.
- Du er jo her. - Nei.
Jo...
- Ok, hva skal det være? - En lefse med ekstra av alt.
Hva holder dere på med?
Vi driver og ordner med strømmen her.
- Jaha. - Der kom den, ja.
Vi er samlet her i dag fordi...
...godklumpen skal dopes. Døpes.
Og få navn, skal den få.
Ekstra av alt skal bli.
Is også. Is.
Og agurk...
Vær så god.
Tomt.
Ingen hjemme.
- Jeg får legge brevene i postsprekken. - Det er der man pleier å få posten.
- Hvordan går det? - Jo, vi har funnet feilen.
Jeg skal... klippe av denne slangen.
Nå tror jeg at det er fikset.
I Jesu navn døper jeg deg til...
- Hvem er du? - Carina. Carina Bergström.
- Nei, hun skal hete Sara. - Hva gjør du her?
Se!
Ja! Jepp! Nå fikk jeg kontakt.
Med Gud. Gud kontakter meg.
Han er ganske på.
Halleluja...
Kom, se her.
En frankensteiner.
Og her.
Her er det jo menneskespor. Små føtter.
Kom.
Så du kjenner slett ikke til Sisters of Mercy?
Først kom "First and Last and Always". 1985.
Så kom "Floodland" i 1987, og "Vision Thing" i 1990.
- Nå går vi inn. - Det virker dødskjedelig.
- Vi går! - Kom igjen. Det blir artig.
- Artig? - Kanskje det blir fest.
Det høres mer ut som en begravelse.
Selv om vår begravelse var mye morsommere enn dette.
Vi har vel ikke hatt noen begravelse?
- Hun vet ikke at hun er død. - Oi sann.
- Vises kvisa mi? - Ja, kjempemye.
- Vær så god, ta småkaker. - Endelig.
Unnskyld meg, men jeg forstår faktisk ikke hvorfor vi er her.
- Vi spiser. - Jaha.
Jeg har invitert dere alle til et lite møte.
For jeg tenkte å åpne en liten kafé.
Jaha. Hva har det med oss å gjøre?
Jo, vi tenkte at dere kanskje vil være med og hjelpe til.
Hjelpe til? Jeg er flink til pølse og til å spise, men bake kan jeg ikke.
Hvem skal komme til kafeen? Er det andre monstre?
Eller rett og slett mennesker?
Vent her nå. Jeg kjenner noe i lufta.
Varulv.
Det er spøkelser også.
Det virker som om alle har gått samme vei. Her.
Jeg kaller på Vincent. Hannibal til Vincent.
Nelly. Vil du bli med på noe spennende?
Vi skal hente en gjeng monstre som har samlet seg i skogen.
Vi skal dit og fange dem inn.
Du har jo agentblod i årene. Vil du med?
Nå skal de endelig vekk, en gang for alle.
Roberta...
Altså, det er ikke blod.
Jeg er vegan.
Det funker bra med jerntilskudd.
Slekta mi hater at jeg ikke drikker blod.
"Blir du virkelig mett? Blir du ikke underernært?"
Bra de har flyttet til Transylvania.
- Men ikke du? - Nei.
Det er liksom ikke min greie, hela Dracula-livet.
Bo i et gammelt slott og ha en kappe på seg. Det er ikke meg.
Men jeg blir gjerne med på kafeen du snakket om.
- Hvis du vil, altså. - Jeg også.
Jeg kan slikke sleiva.
- Takk. - Jeg kan sette på litt musikk.
Venter du på noen?
- Nelly. - Hvem er det?
Min... venn.
- Superdårlig låt. - Den er ikke så svingende.
- Han er så pinlig. - Ja, kjempepinlig.
Han har dårlig smak.
- Man vil ha noe å danse til. - Ja, ikke sant?
- Bu! - Stille!
Nelly er der inne! Har hun samlet alle sammen?
Får jeg se?
Utrolig.
Dere må vekk herfra! Nå!
Jeg når ikke å forklare, men noen monsteragenter vil fange dere.
Løp! Skynd dere!
Vi kommer til å dø!
Løp!
Dere må slippe henne, hun har ikke gjort noe.
- Hva mener du? - Ekle misfoster.
Slipp meg løs!
- Nelly! - Dere får ikke ta henne!
Nelly...
Nelly! Hva gjør du?
Nelly! Nelly!
Nelly!
Stans henne!
Ned... Ned!
Faen!
Roberta, det er bare meg.
Ok...
Det er låst!
Nei, Roberta! Slutt!
- Roberta, slutt! - Jeg er et monster!
Ikke kom nærmere!
- Slutt, Roberta! - Nelly!
- Roberta, slutt. - Nelly!
Roberta, slutt.
Du, Roberta. Ikke gjør dumt nå.
Du kan bli vakker, Roberta. Du...
Vær så snill, Roberta, ikke gjør det.
Du er min venn. Min eneste venn. Roberta...
Jeg liker deg.
Ikke gjør det. Vær så snill, ikke gjør det.
Vær så snill, Roberta. Du er min venn.
Unnskyld. Jeg burde ha fortalt alt.
Unnskyld.
Kom.
Jeg trodde jeg ville bli monsteragent. Akkurat som dere, akkurat som moren min.
Men hvis det betyr at alle som er annerledes, ikke skal få eksistere...
At du ikke skal få eksistere...
...så angrer jeg.
Nei!
Jeg tar den!
Hannibal... Din fordømte pyse!
Hva glor dere på?
Slutt å se på meg!
Jeg er ikke redd for dere.
Jeg trenger ingenting. Jeg trenger ikke dere! Jævla monsterklemmere.
Dere skjønner ingenting. Dere skjønner ikke hvor bra det kunne ha blitt.
Dere er idioter!
Jeg er omgitt av idioter!
Hvordan skal man kunne bygge opp noe når alle rundt en er idioter?
Hva? Hva? Dere er fortapte.
Dere er gale!
Takk for meg.
Han er faktisk litt av en... Hva er det du pleier å si?
- Dramaqueen. - Nettopp.
En dramaqueen.
Ja, kjære agentkolleger.
Hva betyr det egentlig å være annerledes?
Hva betyr det å være normal? Er jeg normal?
Ja, det kan jeg være enig i.
Er Hannibal normal? Nei.
Da tenker jeg ikke bare på utseendet hans,-
- men jeg synes at hele hans person er veldig merkelig.
Men kanskje det er nettopp derfor jeg liker ham så godt.
Takk for de ordene, Lena-Sleva.
Vårt oppdrag er å beskytte verden mot monstre-
- og monstre mot verden.
Men ikke å bestemme hvem som skal få være i den.
Nelly Rapp...
Kom.
Du er liten, men hjertet ditt er stort.
Dine handlinger har minnet oss om hvem vi egentlig vil være.
Det burde finnes flere monsteragenter og mennesker som deg.
Derfor håper jeg av hele mitt hjerte-
- at du vil bære din helt egen agentnål.
Og at du bærer den med stolthet.
- Ja. - Du er nå monsteragent.
Hei!
A, som jeg har savnet deg.
Har alt gått bra?
Ja, én ting skal du vite, Lennart. Nelly er en enestående person.
Jaså, sannelig?
Jeg syntes at hun skal ha en sånn som Alice hadde. En slektstradisjon.
Takk for denne uka.
Vi holder kontakten.
Fine du.
Hvis du trenger meg en gang, så vet du hvor jeg er. Gjem den.
Pass på deg selv, kjære. Suss.
Hoppelihopp. Inn med stumpen.
Ha det bra.
- Jaha... - Ja.
Da var det du og jeg her igjen, da.
- Ja... - Hva skal vi ha til kveldsmat?
Sving inn her.
- Her? Hvorfor det? - Bare kjør, jeg skal vise deg noe.
- Hva slags sted er dette? - Jeg vil si farvel til en venn.
Kom, London.
Hva? Venn?
- Velkommen inn! - Hvis dere tør!
For noen realistiske kostymer. Fantastisk.
Bø! Bø!
Vampyren tåler ikke sollys.
Ja, og så?
Nelly!
Dette er min venn Roberta. Dette er faren min.
Lennart. Fantastisk morsomt konsept.
Du er sydd sammen av en masse ulike kroppsdeler. Det ser bra ut.
Er det ikke deilig at det bare er på liksom, Lennart?
- Hot dog? - Ellers takk.
- Kom! - Nifse tenner.
Utrolig nifse. Virkelighetstro.
Jaha, man skulle prøve noe. Nå ser jeg at det der er fingrer.
En sånn tar jeg.
- Jeg tar en sånn. - Han hører litt dårlig. Forsyn deg selv.
Du kan ta en hel hånd, Lennart.
- Jeg tar en marengs også. - Ta to.
Her. Jeg tenkte at du ville ha denne.
Jeg liker deg selv om du er en monsteragent.
Moren din ville vært stolt av deg.
Moren din også.
Tekst: Anna Bjørshol www.sdimedia.com