CASA DRAGONULUI
Helaena.
Helaena!
Iartă-mă că îți tulbur odihna.
Ai primit vești de la mama?
Nu.
Și nici nu le aștept, până când...
Aemond ți-a cerut să i te alături în luptă?
Așa și-a închipuit și lordul Corlys.
Când eram mică, îmi doream să zbor.
Dar acum, când...
Când sunt cu Dreamfyre...
este...
Și apoi a fost prea mult.
Cred că tatăl nostru a simțit la fel.
A renunțat la forța dragonilor și a îmbrățișat o viață mai tihnită.
Nu și-a dorit să se lase schimbat.
Ești de părere că dragonii ne schimbă, într-un fel sau altul?
Acum, ai mulți dragoni.
Nu ești tu însăți schimbată?
Nu.
Nu îmi doresc să fiu.
Am vrut să pun capăt rivalității noastre și să restabilesc ordinea cuvenită.
Helaena...
Sora mea...
Cred că e posibil să fii o Visătoare.
Că...
vezi anumite lucruri.
Uneori văd diferite frânturi.
Unele, mai limpezi decât altele.
Ce ai văzut ultima oară?
O iapă cenușie.
Dar pe Daemon? Pe el l-ai văzut?
Atunci, pe Lupii de Iarnă?
Sau Tumbletonul?
Va fi supus Ormund Hightower?
Nu știu.
Nu știi sau nu vrei să-mi spui?
Îmi poți refuza cererea ca soră, dar, ca regină, te pot constrânge.
Acum spune-mi ce știi!
Spune-mi că nu a fost o greșeală!
Că voi izbândi, după cum e negreșit voia zeilor.
Spune-mi!
Mamă!
Ți-am spus că voi veni, dacă voi putea.
Nu ai fost luată ostatică?
Nu, sora ta e captivă.
Eu am reușit să rămân ascunsă și să fug.
Ai fost înțelept să rămâi aici, să nu te găsească nimeni.
Am crezut că m-au părăsit toți.
Cum mi-aș putea părăsi...
fiul cel mai bun și cel mai credincios?
Orașul a căzut, Aemond.
Tu ești tot ce mi-a rămas.
Drumul a fost lung și primejdios. Mi-ar prinde bine un pat.
Și Aegon?
Aegon e mort, cel mai probabil.
Am făcut tot ce am putut.
Și pentru tine.
Dar te-am dezamăgit, Aemond.
Nu.
- Eram prea tânără. - Niciodată.
Eram doar o copilă.
În clipa asta, îți voi dărui un fiu.
Aemond!
Ce ai văzut?
Aemond!
Deschideți porțile!
- Au traversat Apa Neagră. - Câți?
Douăzeci de mii. Sunt la o zi, două distanță.
Așadar, amicul tău șters, dar ambițios din Dorne a pierit zadarnic în noroi.
Nu mai are importanță.
Acum am o piesă pe tablă care-o va îngenunchea pe javră.
Și care ar fi aceea?
- Prințul meu! - Mișcă!
Unde e fata?
Unde e Rhaena?
Observ că renunțăm la curtoazie.
E aici?
A zburat imediat după ce ți-am trimis vorbă.
Nu am putut să o rețin.
Pune-o în lanțuri, la nevoie! Închide-o în temniță!
Îți închipui că e ușor să silești un călăreț de dragoni
să facă ce nu își dorește?
Mă dă și pe mine în vileag.
M-a rugat stăruitor, cu lacrimi în ochi,
și a jurat că va rămâne ascunsă aici.
Vorbele despre un călăreț de dragoni în Vale sunt în floare.
Sătenii vorbesc despre o fată sălbatică din munți,
ce trăiește printre urzici și oi.
Mi-a ajuns cu povestea asta.
E în interesul meu să o înștiințez pe regină.
Nu!
Poate că vei slăbi furia Rhaenyrei, dar nu o vei ocoli de tot. Dă-mi o zi.
Te rog.
A tot umblat încolo și-ncoace, căutând să afle ceva despre Vhagar.
A fost văzută în apropiere de Fairmarket.
Așa că pot doar să bănuiesc...
Suntem cu două zile în urma lui Aemond.
Sunt sătulă de mult de căutările astea nesfârșite.
Nu pot să nu mă gândesc că Rhaenyra mă pedepsește
sau, cel puțin, mă trimite departe de ea.
Ne socotește doar unelte bune de mânuit.
Milady, mă întrebam dacă aș putea apela la bunăvoința ta.
Tata își dorește ca eu și Alyn să devenim fii legitimi
și să purtăm numele Velaryon.
Regina șovăie să-i împlinească dorința.
Știi în ce ape mă scald după Defileu.
Nu cred că vorbele mele o vor îndupleca.
Dar ale tatălui tău, poate?
De ce vă bateți capul acum cu nume și titluri?
Îți înțeleg nemulțumirea, dar negreșit dragonul valorează mai mult
decât orice titulatură de lord.
Ne interesează doar pentru însurătoare, mai precis...
dacă vreunul dintre noi ar intra în grațiile unei lady de viță nobilă.
Așadar, a vorbit cu tine? Fratele tău?
E Vhagar?
Nu.
Nu credeam că vom scăpa din Fortăreața Roșie,
dar ser Adrian a rămas credincios și de neclintit.
Ne-a condus la o poartă secretă și...
Și am avut destui bani la mine pentru cai.
Am încercat să ocolim drumurile,
dar pădurile au devenit pe alocuri de nestrăbătut.
Acum sunt sălbatici prin păduri.
Fără ajutorul lui, nu aș fi ajuns aici.
Rhaenyra a ocupat castelul, dar el a rămas loial.
M-a ajutat cu riscul propriei vieți.
E un...
Te-am jignit cu ceva?
Nu.
Tu ești tot ce mi-a mai rămas.
Iată-l, el e. Protectorul și călăuza mea, ser Adrian.
Alteță!
Ei bine, din câte se pare, îți sunt îndatorat.
Am făcut doar ceea ce mi-a dictat conștiința.
Regina moștenitoare a fost tratată rușinos.
Aemond!
Îmi pare rău, mamă.
Dar aici sunt secrete și nu pot să mă încred într-un străin.
Aici erai!
Ai sosit numai bine pentru cină.
Maesterii îmi spun că grăsimea de vită face bine la oase.
Mă întreb cum poate fi prielnică o substanță atât de alunecoasă.
Degustă vinul, lord Corlys!
Am constatat că alungă mirosurile urâte ale locului.
Ce urmărești, Hightower?
Ce e ăsta, un fel de ultim ospăț?
Plăcintă cu carne de porumbel înainte de eșafod?
Dimpotrivă.
Sperăm să ne bucurăm de compania ta multă vreme de acum înainte.
Ne vei fi de mare folos în mica noastră inițiativă.
În calitate de ce? Ostatic?
Are oare regina sălbatică o inimă atât de blândă,
încât să se lepede de coroană de dragul Mâinii sale îndărătnice?
Mă cam îndoiesc.
Velaryonii, pe de altă parte...
Cu lordul lor drept gaj,
oamenii din Driftmark vor șovăi să meargă în Debarcaderul Regelui,
iar fără ei, orașul va fi măcinat iar de propria neorânduială.
Cum ne va ajuta asta, când Lupii de Iarnă aproape că ne bat la porți?
Îți zic un lucru.
Mă gândesc tot mai mult să-mi restrâng alimentația...
la regnul vegetal.
Aidoma locuitorilor din Naathi.
Dacă ai isprăvit cu învățăturile...
Și chiar, ce anume vezi la ei?
La Targaryeni,
la neamul lor?
Ești un bărbat umblat. Ai văzut cu ochii tăi minunile lumii.
De ce te îngrădești într-o alianță anostă cu sălbaticii lipsiți de curiozitate?
Firește, soția ta era de-un sânge cu ei.
Și a pierit după cum era de așteptat.
Aș crede că, după ce ai văzut cum se mănâncă între ei...
Aș vrea să mă întorc în temniță.
Cum poftești.
A, lord Corlys, înainte să pleci...
E într-o bună dispoziție rară,
ca și cum ar urma să aibă o mare izbândă.
Pare să creadă că, ținându-l captiv pe lordul Corlys...
El e piesa de pe tabla sa?
Cu ce ne ajută acum neorânduiala din Debarcaderul Regelui,
când avem o oaste la porți?
Eu sunt, chipurile, regele.
Ce fel de conducător sunt?
Ar trebui să stau degeaba, neputincios, cât timp un nebun ne expune măcelului?
Dimpreună cu toți oamenii noștri?
Din câte se pare, nu avem încotro.
Unii visează să se scalde în glorie nepieritoare.
Să se ridice deasupra sorții întregii omeniri.
Îmi pare rău...
pentru prietenul tău.
El însuși a vrut să se prefacă în țărână.
I-aș putea porunci oștii să se predea.
Și apoi?
Să atârnăm cu toții în ștreang?
Ai putea să-ți iei zborul, călare pe Tessarion.
- Fără tine ca pretext... - Ar continua cum a început.
Și unde să mă duc?
Cine ar primi un rege care și-a lăsat supușii să piară?
Nu mă tem să fiu un om neînsemnat, Gwayne.
Din partea mea, Rhaenyra își poate păstra coroana.
Sincer, este revoltător.
Se desfășoară o campanie împotriva mea. Sunt batjocura străzilor.
Propria fiică a găsit pragul locuinței mele din oraș
mânjit cu cine știe ce mizerie odioasă.
Nu știu ce vrei să fac în privința asta.
Alteță, cu tot respectul...
În fața reclamanților, m-ați numit pe mine răspunzător
de problemele financiare actuale ale orașului. Cu greu...
Și ce ai făcut spre a le ușura?
Dar ce aș putea face?
Am propus impunerea unei dări. Nici nu m-ați băgat în seamă.
Fărâmele de aur sunt cheltuite de îndată ce sunt adunate.
E ca și când aș fi fost numit trezorier ca un fel de țap ispășitor.
Am primit vreo veste de la lordul Corlys?
De la Harrenhal?
Și Daemon?
Lipsește.
Prințul a plecat cu propriile treburi.
Stăpânii Dragonilor spun că a părăsit orașul înaintea zorilor.
Oastea riverană e la o zi distanță de Tumbleton, Alteță.
Trupele Velaryon vor ajunge mâine în Debarcaderul Regelui.
Am o reputație de păstrat.
Desigur, dacă ser Adrian a reușit să ducă planul la bun sfârșit,
mai rămâne și chestiunea măruntă a Harrenhalului.
Ia-l odată și gata!
Alteță?
Întoarce-te la Gemeni și condu-ți oamenii lăsați acolo către Harrenhal.
Voi face asta bucuroasă.
Dacă Aemond e mort, cu atât mai bine.
În orice caz, ocupă-l din nou. Nu-i îngădui loc de întoarcere.
Alteță!
Am văzut un lucru ciudat.
- Pe Vhagar? - Nu.
Pe Tâlharul de oi.
În Ținuturile Riverane, pe malurile Furcii Albastre, lângă Fairmarket.
- Ce lucru neașteptat! Nu se știe... - Alteță, are călăreț.
Un călăreț nou?
Nu mi-am dat seama.
L-am urmărit, dar l-am pierdut pe dealuri.
Capul pe care ți l-a adus Daemon... Poți spune sincer că nu ai avut îndoieli?
A stat multă vreme la riverani
și acum Tâlharul de oi e zărit acolo, cu un călăreț despre care a zis că e mort.
Și, tocmai acum, a părăsit curtea fără nicio explicație.
Știu că m-a mai mințit, dar...
Știm amândouă că e în stare de multe, nu doar de minciună.
Încă de la sosirea ta aici, e iritat de șovăiala ta în a face uz de forță.
Este năvalnic și nerăbdător.
Cine știe ce alianță a încheiat pe ascuns,
când te-a socotit slabă?
A jurat să mă slujească.
Nu-mi vine să cred că acum, când am cea mai mare nevoie de el...
Iertare...
Alteță...
Chiar e cu putință ca Daemon să facă ceva și să nu vă vină să credeți?
Adu-mi-l pe ser Addam!
Se spune că soarele bate cu atâta putere în Volantis,
încât strugurii sunt nespus de dulci.
Dacă tu crezi că-ți răscumperi nesăbuința cu vinurile din Volantis,
te înșeli amarnic.
Alteță, vă implor, mai chibzuiți.
La Iazul Fecioarelor, putem lua o corabie spre Casterly Rock.
Nu. Sunt hotărât să merg în Braavos.
Cât mai avem de călărit?
Ne mai despart câteva zile de port.
Te încredințez că Braavos se va dovedi a fi un oraș foarte cultivat.
Poate chiar o casă departe de casă.
De ce fugiți, femeie?
O oaste se îndreaptă spre noi. Mii de oameni.
Ce oaste?
Fiica mea a spus că a văzut un pește roșu pe alb.
- Mootonii. - Și noi mergem spre Iazul Fecioarelor.
Trebuie să plecăm. Întoarceți-vă, dacă puteți!
Mootonii i-au jurat credință Rhaenyrei.
Doar nu au aflat de mine, nu?
Drumul e de nestrăbătut.
Trebuie să ne întoarcem la Refugiul Corbului.
Nu e cu putință. Pesemne au aflat cine suntem.
O oaste se îndreaptă spre noi și nu avem unde ne adăposti.
La Refugiul Corbului sunt ziduri groase și oameni care să le apere.
Alteța Sa va fi la loc ferit, până va trece oastea Mootonilor.
Pesemne ești lihnită.
E drum lung din Debarcaderul Regelui.
Da.
Și primejdios, fără îndoială.
Dacă jumătate din poveștile despre Drumul Regelui sunt adevărate.
Cum ați ajuns voi doi să vă cunoașteți?
Mi-a salvat viața.
La porunca cui? A lordului tău?
Obișnuiesc să-mi urmez propriile porunci.
Aemond, tot nu înțeleg cine e femeia asta.
E o lady.
Și un fel de maester.
Pentru moment, îngrijirea castelului a rămas în seama ei.
Am hotărât să rămân aici, cu ea, și să fac din Harrenhal cetatea mea de scaun.
Cetatea ta de scaun?
Nu asta mi-ai sugerat tu însăți?
O fortăreață nouă de unde să conduc?
Rhaenyra a ocupat tronul, iar acum are șase dragoni în slujba ei.
Ea se află acum la cârmă, oricât ne-am dori să nu fie așa.
Dragonii Rhaenyrei sunt călăriți de oameni de rând.
A pângărit marea Casă Targaryen, a șubrezit Tronul de Fier
și a sădit semințele propriei prăbușiri.
Neîndoielnic va da greș.
Iar noi ne vom ridica propriul tron,
în noroiul Ținuturilor Riverane.
Se apropie un nou început.
Un nou neam de regi nepătați.
Trebuie doar să avem răbdare.
Iar tu, mamă...
Tu vei aștepta cu noi.
Încă ai multe de oferit.
Sunt sigură că mama ta vrea să-și vadă de drum.
Spre Orașul Vechi, poate.
Vremea de-aici nu pare să-i priască.
Nu o așteaptă nimic acolo. Eu sunt tot ce i-a rămas.
- O am și pe Helaena. - Nu!
Vei rămâne cu noi.
Am rămas fără lemne.
Nu îngădui să fiu cocoloșit sau mustrat ca un țânc fără minte.
Bagă de seamă cu ea, Aemond.
A venit să-ți facă rău.
Suntem de-un sânge.
Așadar e fără cusur?
A avut dintotdeauna secrete, cele mai multe știute de toți.
Planurile mele pentru viitorul nostru nu o includeau pe mama ta.
Iată și adevărul!
Mă vrei doar pentru tine.
Mama ta e învăluită într-o ceață.
A venit aici să-ți facă rău, într-un fel sau altul.
Ar fi bine să-ți ții gândurile întunecate doar pentru tine.
Voi, băieții Targaryen, vă doriți toți același lucru, nu?
Tom Limbă-Împleticită, ce se petrece?
Lordul Mooton, de la Iaz.
A trimis o oaste. Înaintează în grabă.
L-ați văzut cumva pe Janos al nostru? Credeam că e cu voi.
Nu. Încotro se duc?
Li s-a poruncit să vină aici, la Refugiul Corbului,
dar se pare că merg din sat în sat,
în căutarea prietenului vostru, Lannister.
Ziceau ceva de aurul reginei.
Vor sosi numaidecât aici. Ar fi bine să vă grăbiți.
Ser Tyland, ar trebui să te predai, cred că îmi dai dreptate.
Rhaenyra mă va jupui de viu.
Fără îndoială. Dar, odată ce Mooton te va captura,
va porni spre Debarcaderul Regelui, iar eu și regele vom putea fugi.
Îl iau eu pe rege, cu ai mei.
Ne grăbim și scăpăm din ghearele lui Mooton.
Tu chiar ești nerod?
Rhaenyra te vânează. Alteța Sa nu e în siguranță cu tine.
Predă-te și dă-i prilejul să fugă.
Lui sau ție?
Ține de onoare să faci asta.
- Alteță, măcar pentru moment... - Nu.
Nu.
Mergeți oriunde vreți voi. Amândoi.
Salvați-vă pielea.
Dar eu nu voi mai fi pe fugă.
Alteță, dacă nu fugiți, veți pieri.
Atunci așa să fie. Voi pieri, dar nu ca fugar.
Neștiut de nimeni, murdar de țărână.
Nu cu o săgeată în spinare sau prins în capcană, ca o vulpe.
E absurd. Ser Tyland, te rog să-i bagi mințile în cap.
Îmi voi înfrunta soarta aici.
Și voi fi înmormântat ca rege...
cu dragonul meu.
Nu vreau ca istoriile să scrie
că am fost răpus rușinos de propriul meu frate.
Dacă regele dorește să rămână, atunci...
voi rămâne și eu cu el.
Nu-l pot lăsa să înfrunte oastea care mă caută.
Hotărârea ți-e de neclintit?
Atunci, milorzi...
se pare că nu-mi rămâne decât un lucru de făcut.
Cei Șapte să vă stea mereu alături!
Ți-ai abandona stăpânul?
Sunt infirm, ser Tyland.
Recunosc cu umilință că prezența mea în luptă
nu ar aduce niciun folos.
Firește, dacă regele meu mi-ar porunci să rămân...
Vorbele lordului Larys sunt adevărate.
Nu ne-ar fi de niciun folos aici.
Prea bine, atunci.
Voi fi dator să mă îngrijesc ca regele Aegon să fie ținut minte.
Ca ultimele sale ore eroice să rămână nepieritoare prin povești și cântece.
Alteță...
Alteță!
Haide, vino!
Vino!
Nu te apropia!
- Mi-ai jurat! - Nu trebuia să vii.
- Credeai că ea nu va afla? - Nu te apropia! Nu mă ascultă.
Potolește-te, Caraxes!
Supune-te!
Ce nădăjduiești să faci aici, prin stuf și noroi?
Vhagar a fost aici. Sau pe-aproape, din câte am auzit.
- Am auzit și noi, dar a plecat. - Voi porni în căutarea ei.
Și ce faci dacă o găsești?
Credeam că pot face asta, dar m-am înșelat.
Nu pot trăi așa, departe de toți cei care m-au iubit.
Și crezi că dacă o cauți pe Vhagar...
Ce?
Dacă o răpun, îmi mai răscumpăr din datoria față de Rhaenyra.
Voi avea un temei să-i cer îndurare.
- Cel mai probabil, vei pieri. - Atunci, scap de datorie.
Voi muri izbăvită, dacă nu pot trăi așa.
Atunci, lasă-mă să te ajut.
Nu o poți înfrunta singură pe Vhagar.
Dar, împreună, am putea izbândi.
De ce ai face una ca asta?
Nici eu nu am avut dragon în tinerețe, știai?
Mama a pierit în chinurile facerii, pe când aveam trei ani.
Fratele meu s-a adâncit în tristețe.
Și eu am fost singur, la fel ca tine.
Ar fi trebuit să-ți fiu un tată mai bun, Rhaena.
Ai mințit!
Nu eu i-am chemat.
- Ți-ai trăda propria fiică! - Nu te-am trădat, jur.
Regina încă nu știe cine ești.
Lasă-l!
Te vor sfâșia în zbor.
Fugi! Fugi odată!
Du-te!
Fii pregătită, în gardă!
Ușurel, Caraxes!
Retrage-ți dragonii!
Ce înțelegere ai cu călărețul Tâlharului de oi?
Ai grijă cum răspunzi! Nu vei mai avea ocazia să mă minți.
- Nu mi-am dorit să te mint. - Atunci, vorbește!
Potolește-ți dragonul!
Te rog! Rhaenyra!
Nu e în apele ei.
Rhaena?
Doar nu ai fost tu.
Al ei era Tâlharul de oi.
Iar tu ai știut, în tot timpul ăsta.
Se termină acum!
Mișcă-te!
- Alteță, să...? - Ajută-l pe Daemon!
Du-te!
Syrax, zburăm!
Cu mine!
Nu!
Însoțește-o pe regină! Închei eu aici.
Omoară-l, Caraxes!
E splendid, în felul său.
L-am mai văzut o dată, când am venit în audiență la regină.
Știi la ce mă duce cu gândul?
La o sută de scule mici și ascuțite, toate dornice de atenție.
În clipa de față, regina nu își dorește să mai asculte rugămințile supușilor.
Este o greșeală.
Sunt de acord.
Străzile ei au căzut pradă ticăloșiilor și violenței.
Oamenii se tem să iasă noaptea.
Este doar în defavoarea ei
ca supușii care caută ajutor să se teamă că regina le-a întors spatele.
Vreau să vii la mine și să-mi spui cum o duceți în oraș.
Și dacă mai sunt și alții pe care i-ar mângâia
să vină la mine cu problemele lor, aștept să mi le împărtășească.
Te împuternicești drept reprezentantă a reginei.
Cineva trebuie să facă asta, nu? Dacă regina șovăie...
I-aș putea înainta apoi situațiile mai încâlcite,
când aș socoti că e într-o dispoziție mai binevoitoare.
Ești schimbată.
Asta te-a schimbat.
Sunt cu inima alături de cei asupriți, așa cum am fost dintotdeauna.
Așa să fie oare?
Sau te-ai proclamat susținătoarea lor, ca să-ți faci loc la castel?
Uită-te la tine!
Stai lângă tron, într-o rochie de mătase care face cât câștig eu într-un an,
făgăduind că vei șopti la urechea reginei.
Te înfioară acum o melodie pe care cândva nu o puteai suferi.
Nu te gândești că, din această poziție,
îi pot ajuta pe nevoiași?
La drept vorbind, în ce constă puterea de care dispui?
În afară de lingușit și amăgit?
De asta m-ai chemat aici?
Să văd podoabele, să impresionezi și tu pe cineva?
A fost o greșeală.
Cât de banală sunt în ochii tăi!
Asta a fost tot.
Îți dau un sfat, milady.
Oamenii aceștia nu sunt ai tăi.
Ai face bine să nu uiți asta.
Între zidurile nobililor,
o curvă va rămâne pentru totdeauna o curvă.
Găsiți-i o cameră! Nu vreau să o văd.
Aemond?
Mamă!
Prietena ta, Alys...
Nu e prietena mea.
Nu vrea să rămân aici.
- Dacă vă stric vreo înțelegere... - Nu.
- Poate că nu trebuia să vin. - Nu.
Îmi voi vedea de drum, dacă așa e mai bine pentru tine.
Mă bucur că ai venit.
Ți-am adus ceva.
Vin cu mirodenii.
Îmi amintesc că odinioară nu adormeai fără el.
Alys nu are încredere în tine.
Tu în cine ai încredere?
Eu...
Am încercat să-l ucid pe Aegon.
Știu.
Scumpul meu...
Băiatul meu nesăbuit...
Alteță!
Nu. Rămâi!
M-a implorat să nu îți spun.
Nu putea da ochii cu tine. Am vrut doar să o protejez.
De ce? Ce crezi că sunt?
Ești soția mea.
Iar ea e fiica mea. Fiica pe care am neglijat-o multă vreme.
Nu încerca, prin toate astea, să câștige bunăvoința mea sau a ta?
M-am uitat de o sută de ori la țeasta pe care mi-ai adus-o...
crezând că e a nemernicului care mi-a răpus băiatul.
Îmi pare rău.
Dar negreșit înțelegi acum că nu am uneltit împotriva ta.
Am făcut doar ce am socotit că e cel mai bine, Rhaenyra.
Te rog.
E târziu.
Chiar îmi pare rău.
Pentru Jace.
Pentru tine. Ai fi devenit regină...
Gata!
O vei lua de la capăt.
S-au mai găsit loialiști Hightower. Anunță-i pe inchizitori!
Ser Alyn!
Ați primit asta.
Alys!
Idiotul...
Nu!
Asta...
Rhaena e cea pe care a ascuns-o în tot acest timp.
A mințit. Nu te-am indus în eroare.
Dar nu se poate spune că m-a trădat.
Mai curând, că nu a vrut să-și trădeze fiica.
De data asta.
Dar nu arată asta că e dispus să te mintă,
dacă socotește că e necesar?
Nu ai procedat niciodată la fel?
Am acționat doar în interesul tău.
Ai încercat să mă întorci împotriva lui.
Rostindu-mi vorbe mieroase.
Șoptindu-mi, îmboldindu-mă, căutând să mă modelezi după chipul tău.
După chipul meu?
Alteță, te-am sfătuit vreodată să faci altceva
decât ceea ce și-ar fi dorit Viserys să faci în locul lui?
Așa cum tu însăți ai spus adesea că îți dorești.
Da, și ce am avut de câștigat îmbrățișându-i viziunea?
Pace? Belșug?
Recunoștința supușilor mei?
Tata nu era Visător.
Dar toată viața lui era un vis.
Nu-ți pierde credința!
Te afli în pragul unei mari izbânzi.
Incertitudinile care te macină își vor găsi curând rezolvare.
Cei care ți se împotrivesc vor dispărea.
Până și Aemond e ca și înfrânt.
Vei fi regină mulți ani de acum înainte.
Și, după tine, vor domni copiii copiilor tăi.
Mai ai puțină răbdare.
Mă socotești vrednică să domnesc?
În clipa asta, regina mea...
Rhaenyra...
nu am fost niciodată mai sigură de asta.
Așadar, o ultimă confruntare, ser Tyland.
Alteță...
Revendicăm acest ținut pentru Rhaenyra, regina Celor Șapte Regate.
Aruncați armele și pregătiți-vă să-i jurați credință!
Nu, nu, nu.
Alteță?
Până la urmă, vreți să fugiți?
Nu ne vom preda reginei închipuite.
Tu ești, Tyland Lannister?
Regina ta te caută.
Spune-ne unde e aurul
și vei pieri cu urechile prinse de țeastă!
Priviți-mă acum!
Eu sunt Aegon Targaryen!
Adevăratul urmaș al lui Viserys!
Al șaselea rege al Andalilor, al Rhoynarilor și al Primilor Oameni!
Am fost uns rege de Înaltul Septon, în lumina Celor Șapte,
și tot în lumina lor mă înfățișez acum dinaintea voastră!
Dacă mă veți răpune, veți avea parte de răzbunarea Străinului!
Sabia Războinicului vă va împărți judecata.
Da. Da, lașilor.
Faceți bine că dați înapoi.
Căci acum mă vedeți așa cum sunt cu adevărat!
Groaznic de răzbunător, virtuos și glorios!
Sunfyre!
Sunfyre...
Fugiți! Salvați-vă!
Bunicică bere.
Mă gândeam eu că o să-ți placă.
După ce am vorbit ultima oară, am aflat de un incident tulburător.
Șoptitorii mei îmi spun că Daemon Targaryen te-a pocnit.
Pe stradă.
De față cu toți trecătorii de rând.
O jignire de neîngăduit pentru un om cu statutul tău.
Desigur, e ceva de așteptat din partea oamenilor ălora.
La drept vorbind, regina mi-a zis să nu mă duc în oraș.
Ridicol. Un bărbat are nevoie de mâncare și distracție.
Dar se vede cu ochiul liber că Rhaenyra și neamul ei te văd doar ca pe o unealtă.
Care e doar folosită și mustrată.
Pe când eu înțeleg...
cine ești cu adevărat.
Ultima dată, ai spus...
că m-ai putea face lord...
și mi-ai dărui un castel.
Vreau Honeyholt.
Honeyholt?
Honeyholt e un fleac.
Din câte se pare, însuși Driftmark va rămâne curând fără stăpân.
Stăpânul Valurilor.
Ce părere ai despre asta?
Nu vor mai râde de tine,
odată ce te vor vedea așa cum ești.
Nu.
Vor fi pârjoliți.
Traducerea: Lucia Elena Popovici