ДОМЪТ НА ДРАКОНА
Хелена.
Съжалявам, че нарушавам покоя ти.
Имаш ли вест от майка ми?
Не.
Нито очаквам, докато...
Емонд карал ли те е да яздиш в битка редом с него?
Лорд Корлис си мислеше, че е.
Когато бях момиче, исках да летя.
Но сега, когато...
Когато съм със Сънеплам...
е...
Идва ми в повече.
Мисля, че баща ни се е чувствал по същия начин.
Отрече се от силата на драконите и избра по-спокоен живот.
Не искаше да бъде променен.
Вярваш, че драконите ни променят по някакъв начин?
Сега имаш много дракони.
Ти самата не си ли променена?
Не.
Не искам да бъда.
Исках да сложа край на съперничеството ни и да възстановя реда ни.
Хелена.
Сестро.
Вярвам, че може да си пророчица.
Че ти...
виждаш неща.
Имам прозрения понякога.
Някои са по-ясни от други.
Какво видя последно?
Сива кобила.
Ами Демън? Видя ли го?
Зимните вълци, тогава?
Или Тъмбълтън?
Ормунд Хайтауър ще бъде ли сразен?
Не знам.
Не знаеш или няма да кажеш?
Може да ми откажеш като на сестра, но мога да те заставя като кралица.
Кажи ми какво знаеш!
Кажи ми, че не е било грешка,
че ще победя по волята на боговете.
Кажи ми.
Майко.
Казах ти, че ще дойда, ако мога.
Не те ли държат заложница?
Задържаха сестра ти.
Но аз успях да се скрия и да избягам.
Много умно постъпи, като остана тук, за да не те открият.
Мислех, че всички са ме изоставили.
Как бих могла да изоставя
най-добрия и най-верния си син?
Градът падна, Емонд.
Само ти ми остана.
Пътят беше дълъг и опасен. Ще се зарадвам на легло.
Ами Егон?
Егон най-вероятно е мъртъв.
Направих всичко по силите си.
И за теб.
Но те разочаровах, Емонд.
Не.
Бях много млада. - Никога.
Бях още дете.
Сега ще те даря със син.
Емонд.
Какво видя?
Емонд!
Отворете портите!
Прекосили са река Черна вода. - Колко са?
Двайсет хиляди. На един ден път са. Два най-много.
Значи твоят глуповат, но славолюбив приятел умря в калта напразно.
Няма значение.
Имам фигура на дъската, която ще накара кучката да падне на колене.
И каква е тя?
Принце! - Дръпни се!
Къде е тя?
Къде е Рена?
Виждам, че прескачаме любезностите.
Тя тук ли е?
Отлетя веднага щом изпратих да те повикат.
Не можах да я задържа.
Да беше я оковала и затворила в тъмница.
Нима е толкова лесно да принудиш ездач на дракон
да стори нещо против волята си?
Тя застрашава и мен.
Умоляваше ме със сълзи на очи,
закле се, че ще остане скрита тук.
В Долината се носи мълва за ездач на дракон.
Селяните разправят за диво момиче в планините,
сред копривата и овцете.
Аз бях дотук.
В мой интерес е да предупредя кралицата.
Не.
Може да укротиш гнева ѝ, но няма да го избегнеш. Дай ми един ден.
Моля те.
Обикаля навсякъде, търси вест за Вагар.
Носи се слух, че е видяна до Тържището.
Мога само да предположа...
На два дни зад Емонд сме, в най-добрия случай.
Уморих се от това безкрайно търсене.
Все си мисля, че Ренира ме наказва
или поне ме отпраща, за да не ме гледа.
За нея сме само подръчни средства.
Чудех се дали бих могъл да те помоля за една услуга.
Баща ми иска да узакони мен и Алин
и да вземем името Веларион.
Кралицата проявява неохота.
Знаеш какво е положението ми след Гърлото.
Едва ли бих могла да я склоня.
Но баща ти, може би?
Какво си се загрижил сега за имена и титли?
Разбирам болката ти, но далеч по-добре е да имаш дракон,
отколкото благородническа титла.
Трябва ни само в случай, че тръгнем да се женим.
Ако един от нас спечели благоволението на някоя благородна дама.
Говорил е с теб значи? Брат ти?
Това Вагар ли е?
Не.
Не мислех, че ще избягаме от Червената цитадела,
но сър Адриан остана непреклонен.
Отведе ни до тайна порта и...
Имах достатъчно монети с мен за коне.
Избягвахме пътищата,
но на места горите са станали непроходими.
Сега в тях е пълно с диваци.
Нямаше да дойда тук, ако не беше той.
Ренира превзе замъка, но той остана верен.
Помогна ми с риск за живота си.
Той е...
Обидих ли те?
Не.
Само ти ми остана.
Това е той, моят закрилник и водач, сър Адриан.
Ваша милост.
Е, явно съм ви задължен.
Направих както ми диктуваше съвестта.
Държаха се позорно с кралицата вдовица.
Емонд!
Съжалявам, майко.
Но тук има тайни и нямам вяра на непознати.
Ето къде си бил.
Идваш тъкмо за вечеря.
Мейстерите ми казаха, че лойта помага на костите.
Чудя се как нещо толкова лигаво може да бъде полезно.
Опитай виното, лорд Корлис.
Прогонва зловонието на това място.
Какво си намислил, Хайтауър?
Това предсмъртна вечеря ли е?
Гълъби в тесто преди дръвника на палача?
Тъкмо обратното.
Надяваме се да се радваме на компанията ти дълго време.
Ще ни бъдеш от голяма помощ в малкото ни начинание.
Като какво? Заложник?
Толкова милостива ли е дивачката,
че да се откаже от короната заради своенравната си Ръка?
Едва ли.
Веларионите обаче...
С господаря си като залог
мъжете на Дрифтмарк ще се замислят, преди да влязат в Кралски чертог,
а без тях градът отново ще потъне в хаос.
Как ще ни помогне това, щом Зимните вълци задраскат на портата ни?
Знаете ли
все по-склонен съм да огранича храната си
до зеленчуковото царство.
Както прави народът на Наат.
Ако си свършил с наставленията си...
Какво виждаш в тях все пак?
Таргариенският...
елемент?
Пътувал си много. Видял си чудесата на света.
Защо се ограничаваш със скучен съюз с жестоките и нелюбознателните?
Съпругата ти, разбира се, беше от тях.
Това свърши повече от предсказуемо.
Мислех, че като видиш как погубват един от своите...
Бих желал да се върна в килията си.
Твоя воля.
О, лорд Корлис, преди да си тръгнеш...
В необичайно добро настроение е,
все едно е в навечерието на славна победа.
Явно вярва, че с лорд Корлис за заложник...
Това ли е фигурата му на дъската?
Какво значение има за нас редът или безредието в Кралски чертог
с армия пред портите ни?
Аз би трябвало да съм кралят.
Що за владетел съм?
Трябва ли да седя отстрани безсилен, докато един луд ни води на заколение?
Заедно с всичките ни войници?
Явно е неизбежно.
Някои хора мечтаят да се покрият с вечна слава
и да се издигнат над общата съдба на човечеството.
Съжалявам...
за приятеля ти.
Той отиде в пръстта.
Мога да наредя на войската да се предаде.
И после какво?
Да се отправим дружно към бесилото?
Можеш да отлетиш върху Тесарион.
Без теб като претекст... - Ще продължи, както е започнал.
И къде да ида?
Кой ще приеме крал, обрекъл войниците си на гибел?
Не се боя, че ще съм никой, Гвейн.
Ренира може да си задържи короната, ако питаш мен.
Честно, това е възмутително.
Води се кампания срещу мен. Подиграват ми се по улиците.
Дъщеря ми заварила стълбите на градското ми жилище,
омазани с нечистотии.
Не знам какво искаш да направя аз.
Кралице, моите уважения.
Пред молителите обвинихте мен
за сегашните парични несгоди на града. Аз едва ли...
Какво направи, за да ги облекчиш?
Какво мога да направя?
Предложих данък. Никой не ме чу.
Златото ни се харчи толкова бързо, колкото и се събира.
Сякаш бях сложен тук за изкупителна жертва.
Има ли вест от лорд Корлис?
От Харънхъл?
А Демън?
Отсъства.
Принцът тръгна по свои дела.
Стражата каза, че отлетял от града преди зазоряване.
Речната войска е на ден път от Тъмбълтън, Ваша милост.
Войниците на Веларионите ще бъдат в Кралски чертог утре.
Трябва да защитя репутацията си.
Ако сър Адриан е успял в начинанието си, разбира се,
Харънхъл няма значение вече.
Превземете го.
Ваша милост?
Върнете се в Близнаците и поведете колкото мъже са ви останали към Харънхъл.
С радост ще го сторя.
Ако Емонд е мъртъв, още по-добре.
Но го завладейте отново, за да няма къде да се върне.
Кралице!
Видяхме нещо странно.
Вагар? - Не.
Овцекрад.
В Речните земи, на брега на Синята вилка, близо до Тържището.
Това е неочаквано. Не е известен... - Ваша милост, има ездач.
Нов ездач?
Не мога да кажа.
Погнахме го, но го загубихме в планината.
Главата, която Демън ви донесе, честно ли не се усъмнихте?
Забави се в Речтите земи
и сега Овцекрад е видян там с ездач, който той ви увери, че е мъртъв.
И в същия момент отсъства, без да даде обяснение.
Знаех, че лъже, но...
Двете знаем, че е способен на къде по-лоши неща от лъжите.
Яд го е, откакто дойдохте тук, че се въздържате да налагате властта си.
Той е необуздан и нетърпелив.
Кой знае какви тайни съюзи е сключил,
когато се е разочаровал от вас?
Закле се да ми служи.
Не мога да повярвам, че сега, когато се нуждая от него, той...
Простете ми...
Ваша милост...
но има ли нещо, което може да направи и което да не повярвате?
Доведете сър Адам.
Казват, че силното слънце във Волантис
прави гроздето толкова сладко.
Ако мислиш, че ще ме утешиш за тази лудост с волантенски вина,
много грешиш.
Ваша милост, умолявам ви, размислете.
В Девиче езеро може да хванем кораб към Скалата на Кастърли.
Не, реших за Браавос.
Още колко трябва да яздим?
Няколко дни до пристанището.
Браавос ще се окаже един от най-развитите градове, уверявам ви.
Може би дори втори дом.
Добра ми жено, от какво бягаш?
Войска идва насам, хиляди са.
Чия е армията?
Дъщеря ми видяла червена риба върху бяло.
Мутън. - Натам сме тръгнали, към Девиче езеро.
Трябва да бягаме. Върнете се, ако можете.
Дом Мутън се закле на Ренира.
Не може да са чули за мен?
Изтървахме пътя.
Трябва да се върнем назад. Към Врански приют.
Няма да се върнем там. Може да са ни разкрили.
Преследва ни армия и няма къде да се скрием.
Стените на Врански приют са дебели и има достатъчно защитници.
Ще приюти Негова Милост, докато войската на Мутън премине.
Сигурно умираш от глад.
Много път е от Кралски чертог.
Да.
И е пълен с премеждия.
Ако и половината приказки, които съм чула за Кралски път, са верни.
Как се случи така, че двамата се запознахте?
Тя ми спаси живота.
По чия воля? На господаря ти ли?
Обикновено следвам собствената си воля.
Емонд, още не разбирам коя е тази жена.
Благородничка е.
И майстер, един вид.
Грижата за замъка е поверена не нея, за сега.
Реших да остана тук с нея и да превърна това място в мое седалище.
Твое седалище?
Не го ли предложи ти самата?
Нова крепост, от която да управляваме?
Ренира е на трона и има шест дракона.
Тя управлява сега, колкото и да не ни се иска.
Драконите на Ренира се яздят от простосмъртни.
Тя оскверни великия ни дом, опозори Железния трон,
пося семената на собствената си гибел.
Със сигурност ще се провали.
А ние ще издигнем наш собствен трон
в калта на Речните земи.
Нова зора настъпва.
Нова династия от неопетнени крале.
Трябва само да изчакаме удобен момент.
А, ти, майко...
ти ще чакаш с нас.
Все още имаш какво да предложиш.
Сигурна съм, че майка ти иска да продължи.
Да се върне в Староград може би.
Явно климатът ни не ѝ понася.
Там няма нищо за нея. Само аз ѝ останах.
Хелена. - Не.
Ще останеш с нас.
Свършиха ни дървата.
Няма да ме глезят или наставляват като глупаво дете.
Внимавай с нея, Емонд.
Дошла е да ти стори зло.
Тя ми е кръв.
И затова е неопетнена?
Винаги е имала тайни, повечето неопазени.
Плановете ми за бъдещето ни не включваха майка ти.
Ето каква била истината.
Искаш ме за себе си.
Около нея витае мъгла.
Дошла е да ти стори зло.
Ще постъпиш умно, ако запазиш черните си мисли за себе си.
Вие момчетата Таргариен искате едно и също, а?
Том Пелтека, каква вест носиш?
Лорд Мутън от Девиче езеро.
Изпратил е войска. Придвижват се бързо.
Не сте ли виждали нашия Джанос? Мислех, че е с вас.
Не. Накъде вървят?
Изпратени са тук, във Врански приют,
но явно претърсват село по село
за приятеля ви Ланистър.
Нещо за златото на кралицата.
Ще дойдат, преди да се усетим. По-добре вървете.
Съгласете се, сър Тиланд, че трябва да се предадете.
Тя жив ще ме одере.
Несъмнено. Но щом Мутън ви залови,
ще се отправи към Кралски чертог и с Негова милост ще избягаме.
Остави краля на мен и хората ми.
Ще избягаме от ноктите на Мутън.
Трябва ли да си толкова глупав?
Ренира преследва теб. Негова милост не е в безопасност в компанията ти.
Предай се и му дай шанс за избяга.
На него или на теб?
Това е достойната постъпка.
Ваша милост, поне сега... - Не.
Не.
Вървете където желаете, и двамата.
Спасявайте си кожите.
Аз повече няма да бягам.
Ако не бягате, ще умрете, Ваша милост.
Тогава ще умра, но не като беглец.
Незнаен, покрит с прахоляк.
Не със стрела в гърба или приклещен като лисица в дупка.
Това е глупаво. Сър Тиланд вразумете Негова милост.
Ще заема позиция тук.
И ще бъда погребан като крал...
с моя дракон.
Няма да позволя преданията да гласят,
че съм заклан най-позорно от собствения си брат.
Щом кралят иска да остане, тогава...
и аз ще остана с него.
Няма сам да срещне армия, пратена за мен.
Непреклонен сте значи?
Е, тогава, господа,
явно ми остава да направя само едно.
Нека Седемте бъдат на ваша страна.
Ще изоставиш господаря си?
Аз съм сакат, сър Тиланд.
Най-смирено признавам, че дори да участвам в боя,
нищо няма да променя.
Разбира се, ако кралят ми нареди да остана...
Лорд Ларис казва истината.
Няма да имаме полза от него тук.
Добре тогава.
Мой дълг ще е да се погрижа крал Егон да бъде запомнен.
Героичните му последни часове да бъдат обезсмъртени в предания и песни.
Ваша милост.
Ела, ела, ела.
Ела. Ела.
Назад!
Закле ми се. - Не биваше да идваш.
Мислеше, че тя няма да чуе ли? - Назад! Той не ме слуша.
Кротко, Караксес!
Подчини се!
Какво правиш тук, сред тръстиките и калта?
Вагар е била тук. Или наблизо, това чух за последно.
И ние го чухме, но си е отишла. - Тогава ще я потърся.
И ако я намериш?
Мислех, че мога да го направя, но не мога.
Не мога да живея така, откъсната от всички, които ме обичаха.
И реши, че като преследваш Вагар, ще...
Какво?
Ако я убия, ще изплатя част от дълга си към Ренира.
Поне ще имам очи да я помоля за милост.
По-вероятно ще умреш. - Тогава ще съм платила всичко.
Ще получа прошка посмъртно, щом приживе не мога.
Нека ти помогна тогава.
Не можеш да се биеш сама с Вагар.
Но двамата може и да я надвием.
Защо ще го правиш?
И аз нямах дракон като малък. Знаеше ли го?
Майка ми умря при раждане, когато бях на три години.
Брат ми потъна в скръб.
Бях сам, също като теб.
Трябваше да се постарая повече, Рена.
Лъжеш!
Не съм ги призовал.
Предаде собствената си дъщеря. - Не съм. Кълна се.
Още не знае коя си.
Остави го.
Ще те разкъсат на небето.
Бягай! Бягай!
Върви!
Бъди готов, бъди нащрек!
Полека, Караксес.
Укроти драконите си.
Какво си се разбрал с ездача на Овцекрад?
Внимавай какво ще ми отговориш. Няма да ме излъжеш пак.
Никога не съм искал да те лъжа. - Говори тогава.
Укроти дракона си!
Моля те, Ренира.
Тя не е на себе си.
Рена?
Не си била ти?
Тя е била ездачката на Овцекрад.
През цялото време си знаел.
Това е краят!
Дръпни се!
Ваша милост, трябва ли...? - Помогни на Демън!
Върви!
Сиракс, летим!
С мен!
Не!
Охранявай кралицата! Аз ще го довърша.
Убий го, Караксес!
Великолепен е, по своему.
Виждала съм го веднъж, когато се обърнах с молба към кралицата.
Знаеш ли каква мисъл ми навява?
Сто остри малки пишки, които се борят за внимание.
Кралицата засега не иска да слуша повече молби.
Това е грешка.
Съгласна съм.
Злодеяния и насилие са залели улиците й.
Хората се боят да излизат нощем.
В неин ущърб е,
ако тези, които дирят спасение, се уплашат, че тя им обръща гръб.
Искам от теб да чуя как живееш в града.
Нека дойдат и други, които биха намерили утеха
в това да споделят с мен тегобите си и те да бъдат чути.
Искаш да я заместиш.
Някой трябва, не си ли съгласна? Щом тя няма желание?
Мога да повдигна някои дилеми пред нея,
щом преценя, че е благоразположена.
Променила си се.
Това те е променило.
Сърцето ми е с неоправданите, както винаги е било.
Нима?
Или се зовеш защитничка, за да имаш достъп до чертозите?
Погледни се.
Стоиш пред трона с рокля от коприна, която струва колкото печеля за година
и обещаваш да шепнеш в ухото на кралицата.
Възхищаваш се на песен, която някога ненавиждаше.
Не ти ли хрумва, че така мога да помогна
на останалите без изход?
Каква власт имаш, всъщност?
Освен да ласкаеш и угодничиш?
Затова ли ме извика тук?
Като видя богатата украса, да ти се възхитя?
Беше грешка.
Сигурно ти се струвам толкова обикновена.
Това е всичко.
Един съвет, господарке.
Това не са твоите хора.
Добре го запомни.
Между стените на тези с високо потекло
уличницата винаги ще си остане уличница.
Намерете ѝ покои. Не искам да я виждам.
Емонд?
Майко.
Приятелката ти, Алис...
Не ми е приятелка.
Не иска да оставам тук.
Ако нарушавам някаква уговорка... - Не.
Май не бивше да идвам. - Не.
Ще си тръгна, ако трябва.
Радвам се, че дойде.
Донесох ти нещо.
Греяно вино.
Помня как някога не можеше да заспиш без него.
Алис не ти вярва.
Ти на кого вярваш?
Аз...
Опитах се да убия Егон.
Знам.
Милото ми...
глупаво момче.
Ваша милост.
Не. Остани.
Умоляваше ме да не ти казвам.
Не можеше да те погледне в очите. Исках само да я защитя.
От какво? За каква ме мислиш?
Ти си моя съпруга.
Тя ми е дъщеря. Дълго я пренебрегвах.
Нима с всичко това не е търсила моята или твоята благосклонност?
Сто пъти гледах черепа, който донесе...
мислех, че е злодеят, убил сина ми.
Съжалявам.
Но сега виждаш, че не съм кроил заговор срещу теб.
Направих това, което смятах за най-добро.
Моля те.
Късно е.
Съжалявам.
За Джейс.
За теб. Щеше да си кралица...
Престани.
Ще започнеш наново.
Открили са още привърженици на Хайтауър. Кажи на изповедниците.
Сър Алин.
Оставиха го за теб.
Алис.
Глупак.
Не.
Това...
Била е Рена, крил го е през цялото време.
Излъга. Не съм ви заблудила.
Но не можеш да кажеш, че ме е предал.
Както и че не би предал дъщеря си.
Този път.
Но не доказва ли, че на драго сърце ще ви излъже,
щом прецени за нужно?
И ти никога не си правила същото?
Направих го във ваш интерес.
Търсеше как да ме настроиш срещу него.
Говореше ми сладко в ухото.
Шепнеше ми, насърчаваше ме, искаше да мисля като теб.
Като мен?
Някога съветвала ли съм ви да направите нещо по-различно от това,
което Визерис би направил на ваше място?
Както често сама повтаряте, че желаете?
Да, и какво пожънах, като се придържах към неговите виждания?
Мир? Благоденствие?
Признателността на поданиците ми?
Баща ми не беше пророк,
но целият му живот беше сън.
Не губете вяра.
На прага на голяма победа сте.
Съмненията, които ви гнетят, скоро ще се разсеят.
Противниците ви ще отстъпят.
Дори Емонд е на прага на поражението.
Ще бъдете кралица много години занапред.
И децата на децата ви след вас.
Само още малко.
Мислиш ли, че си струвам?
В този момент, кралице...
Ренира...
Никога не съм била по-уверена в това.
Последен отпор тогава, сър Тиланд.
Ваша милост.
Правото над тази земя е на Ренира, кралица на Седемте кралства.
Ще хвърлите оръжие и ще се закълнете във вярност.
О, не, не, не!
Ваша милост?
Ще избягате ли накрая?
Няма да се предадем пред самозванката.
Това ти ли си, Тиланд Ланистър?
Кралицата те издирва.
Кажи ни къде е златото
и ще умреш с уши на главата си.
Вижте ме!
Аз съм Егон Таргариен!
Законният наследник на Визерис!
Шестият крал на Андалите, Ройнарите и Първите хора!
Аз бях помазан от висшия септон в светлината на Седемте
и с тяхната светлина заставам пред вас сега!
Посечете ме! И Странника ще си отмъсти!
Мечът на Воина ще ви съди.
Да. Да, страхливци.
Можете да се оттеглите.
Защото сега ме виждате такъв, какъвто съм!
Страшен в отмъщението, праведен и славен!
Слънцеплам.
Слънцепам...
Бягайте се! Спасявайте се!
Хубаво пиво.
Реших, че ще ти хареса.
Получих вест след последния ни разговор за много тревожна случка.
Слухарите ми казват, че Демън Таргариен те ударил.
На улицата.
Пред простолюдието.
Непоносима обида за човек с твоя ранг.
Но какво друго да очакваш от тези хора.
Тя ми каза да не ходя в града, ако трябва да сме честни.
Глупости. Човек има нужда от прехрана и повдигане на духа.
Но явно Ренира и нейните хора гледат на теб като на средство.
Само те използват и корят.
Докато аз разбирам...
какъв човек си всъщност.
Миналия път каза...
че можеш да ми дадеш титла
и замък.
Меден хълм.
Меден хълм?
Меден хълм е нищо.
Май Дрифтмарк скоро ще остане без господар.
Лорд на приливите.
Какво мислиш за това?
Повече няма да ти се смеят,
когато видят какъв си.
Не.
Ще горят.
Превод: Анна Христова